De i Finlanil lorekoniniaiide Agrostis-forinerna. 157 



nedanoiu midlen af grenarna, Iror jag' mig ha skäl att hänföra 

 denna form till A. perennans och ej till A. sccibra, af hvilken 

 senare jag sett flere exemplar, hvilka genom sina korta, styfva 

 och smala blad samt sina ytterst långa, starkt sträfva och en- 

 dast i spetsen grenade vippgrenar har ett från vår form allde- 

 les afvikande utseende. Möjligt är, att dessa tvänne arter egent- 

 ligen borde sammanslås till en, då de, såsom Gray framhåller 

 (Manual of the Botany of Ihe Northern United States, New York, 

 1889, p. 648), synas öfvergå i hvarandra. Kanske de äro af 

 olika slags ståndort frambragta former; de talrika namn, som 

 gifvits dessa arter, och den stora osäkerhet, som varit rådande 

 vid den tidigare begränsningen af dem, tyda möjligen härpå. 



Enligt Vasey äro A. perennans och A. scahra allmänt ut- 

 bredda i Nordamerika. Enligt John Macoun, »Catalogue of 

 Canadian Plants», P. IV, p. 199, förekommer A. perennans i 

 gräsbevuxna skogar och på sandiga stränder. Om den i Canada 

 allmännare A. scahra anföres: »ett allmänt gräs på uttorkade 

 ställen på khppor och bärg samt längs floder och sjöar, all- 

 mänt utbredd och varierande.» Asa Gray 1. c. angifver så- 

 som ståndort för A. perennans »fuktiga, skuggiga platser», me- 

 dan åter A. scahra skulle vara allmän på uttorkade platser. 

 Den ståndort, på hvilken den hos oss förekommande formen är 

 anträffad, öfverensstämmer såsom synes väl med den för A. 

 perennans angifna. 



Då således så godt som alldeles identiska former äro tagna 



o 



i Medelpad, Ångermanland, Norra Savolaks, Kuusamo, Soukelo 

 nära Hvita hafvet, vid Jenisej och vid Baikal, synes det enligt 

 min tanke vara riktigast, att anse den af Dr. Murbeck såsom 

 ny uppstälda Agrostis hottnica vara den västligaste utposten af 

 en circumpolär art, högst sannolikt A. perennans (Walt.) Tuc- 

 kerman. Att arter med så vidsträkt utbredning som denna, i 

 sitt västligaste utbredningsområde skola framvisa former, afvi- 

 kande från de i det östligaste förekommande, synes mig natur- 

 ligt. Exempel pä ett analogt förhållande hos andra circumpolära 

 arter saknas ingalunda. 



