Mötet den 7 oktober 1899. 9 



iakttagits, hvarföre jag i afseende å denna trakt nödgats stödja 

 mig på andras iakttagelser, men den fortfarande riktigheten af 

 enstaka uppgifter i det inre af landet har jag själf konstaterat. 

 Så t. ex. förekommer Circcea alpina L., som af P. A. Gadd 

 uppgifves såsom »allmän i Birkala vid Harjo Gapeli», fortsätt- 

 ningsvis därstädes ovanligt ymnigt; och att Anthemis tinctoria 

 L. fortfarande växer för att använda Gadds uttryck »i öfverflöd 

 i Birkala och Lempele» kan man, hvad den sistnämnda sock- 

 nen angår, konstatera redan från bantåget. Redan dessa få 

 exempel kunna vara nog såsom bevis för den allmänna regeln 

 att floran och vegetationen fortsättningsvis bibehålla sig något 

 så när oförändrade, under förutsättning att ståndorten ej under- 

 går någon förändring. I det följande skola vi emellertid be- 

 trakta några undantag från denna allmänna regel, hvilka iakt- 

 tagits i vårt land. 



Den första frågan blir då, huruvida säkra historiska data 

 föreligga att nya arter inflyttat till landet. Knappt något år 

 förgår, utan att någon ny art hos oss uppvisas. Emellertid be- 

 ror detta i de allra flesta fall dels därpå att gamla arter blif- 

 vit uppdelade i flere, dels därpå att vissa delar af flora-området 

 först under de senaste tiderna blifvit någorlunda fullständigt 

 undersökta i botaniskt afseende. Endast i afseende å 7 a 8 

 arter kan man med tämligen stor sannolikhet påstå att de, ehuru 

 numera fullständigt eller så godt som fullständigt naturaliserade, 

 först under senare tid inkommit till landet, hvarjämte några 

 andra växter synas hålla på att tillkämpa sig medborgarerätt i 

 floran. 



Den mest spridda och mest anmärkningsvärda af dessa 

 hos oss fullt naturaliserade växter är Matricaria discoidea DC, 

 hvars ursprungliga hemland uppgifves vara vestra delen af Nord- 

 Amerika. Så vidt man vet, anträffades den för första gången i 

 Finland 1849 inom Botaniska trädgården i Helsingfors ^). Tio 

 år senare omnämndes den för första gången i den botaniska 

 litteraturen, hvarvid den upptogs från Åbo trakten, Nyland och 



1) Sselan i Medd. XIII p. 186—187. 



