Mötet den 2 december 1899. 



37 



pens och extremiteternas byggnad samt, framför allt, genom 

 sina enkla ryggborst, har blifvit funnen ganska ymnigt å ett 

 par hölokaler. Sedan Linnés tider har den varit känd som 

 tillhörande den i gamla böcker förekommande djurverlden 

 (deraf namnet eruditus). 



Ch. ornatus C. & F. Skiljer sig från föregående art däri, 

 att borsten å rygg och extremiteter äro bladformigt utbredda. 

 Är allmännare än föregående art och anträffad å flere höfynd- 

 orter. Enligt Canestrini förekommer arten uti Italien på 

 växande blad och örter, äfvensom under bark. 



Ch. patagiatus n. sp.^) Cheyletus aurantiacus, pedibus om- 

 nibus corpore curtioribus, palporum ungue interne baud den- 

 ticulato, articulo secundo setula plumosula 

 aucto, epistomate in laminam triangularem 

 producto, setis corporis plumosulis. Ad 0.4 

 mm longus. 



lianc speciem rarissime cum Ch, or- 

 nato promiscue occurrentem in foenihbus 

 quibusdam inveni. 



Denna acarid, som jag städse anträffat 

 tillsamman med Ch. ornatus, men alltid 

 sällsynt, eger i det triangelformiga, kraglika 

 epistomet, det långa fjäderformiga borstet å 

 andra palpleden, den tandlösa palpklon, så 

 tydliga karaktärer, att jag ej tvekat upp- 

 ställa densamma som ny art. Hela dess 

 kroppsbyggnad liksom i synnerhet mundelarnas form är så mycket 

 smärtare än hos Ch. ornatus, att man redan med lup kan skilja 

 de båda formerna från hvarandra. Att den nya formen skulle 

 vara något utvecklingstadium af Ch. ornatus kommer ej heller 

 i fråga, då denna art är väl känd och beskrifven. 



Pseudocapitulum et pal- 



pus Cheyleti patagiati 



n. sp. 



1) Patagiatus — ad epistoma triangulare spectat. 



