Mötet den 2 december 1899. 39 



Vid stenar och rotstubbar på samma lokal växte emeller- 

 tid också ett antal Epilobiam-inåhiåer — jag räknade ett tjugu- 

 tal sådana — hvilka i den inbrytande kvällskymningen ådrogo 

 sig min uppmärksamhet såväl genom sin afvikande habitus, 

 som äfven genom sina ännu friska blommor. Några exemplar 

 närmade sig mer E. montanum, andra E. paliistre, andra åter 

 intogo en intermediär ställning, men alla röjde oförtäckt den 

 illegala förbindelsen emellan just dessa arter. Redan bladens 

 form och serratur — för att endast nämna en i ögonen fallande 

 karaktär — voro bevis härför, men ännu kraftigare vittne om 

 i fråga varande individers härkomst buro innovationsskottens 

 byggnad. 



Innovationsorganen hos E.montanum (sens. lat.) äro oskaftade, 

 hafva outvecklade internodier och tillhöra den grupp af dyhka 

 bildningar som Haussknecht i sin Monografie (p. 12) kallar 

 Turiones, »vStockknospen». Hos denna art äro vinterknopparna, 

 såsom bekant, aflånga eller aflångt äggrunda, upprätta, tämligen 

 stora (x^~^), med tätt sittande, saftiga, på yttre sidan köttfär- 

 gade, på den öfre gröna blad. Skotten hos E. palustre, Hauss- 

 knecht s Soboles, »Stocksprossen», förete ett fullkomligt annat 

 utseende: långa, trådfina, underjordiska utlöpare, med få, men 

 synnerligen väl utvecklade (1 — 3 cm) internodier, ytterst oansen- 

 liga, på begge sidor bleka lågblad och små kotteliknande, öfver- 

 vintrande ändknoppar. Innovationsorganen hos hybriden utgöra 

 en kombination af stamarternas typer, med en något starkare 

 dragning åt pcdusfre-tYpen. Skotten, som här utgå snedt uppåt 

 eller äro bågformigt böjda, äro sålunda tydligt skaffade. 

 Men de äro mycket kortare (0.5 — 2 cm) och dubbelt eller 

 tredubbelt tjockare samt mörkare än hos E. palustre. Inter- 

 nodierna äro 0.2 — 1 cm långa. Vinterknopparna äro mer af- 

 rundade och bära mörkröda lågblad, hvilka äro större och 

 bredare än hos sistnämnda art. Huruvida dessa knoppar, såsom 

 hos -E. palustre, genom utlöparens bortruttnande om hösten iso- 

 leras från moderplantan eller om skotten i sin helhet slå rot 

 och utveckla sig till rhizom, känner jag ej; det senare synes 

 mig icke osannolikt. 



