68 Harald Lindberg, Finlands Carlina-ionwQi:. 



Föredrogs följande meddelande 



Finlauds Carlina-former 



af 

 Harald Lindberg. 



Då jag för någon tid sedan inordnade en del växter i mitt 

 herbarium, fäste jag mig vid den stora olikhet en del af våra 

 former af Carlina vulgaris visade med de exemplar af denna 

 art jag hade från Tyskland. Jag undersökte därför närmare 

 den finska Carlina vulgaris och har kommit till det resultat 

 jag härmed önskar framhålla. 



Den art, som står C. vulgaris L. närmast, är C. Imgifolia 

 Reichenbach Iconogr. VIII 25 fig. 1008 et Herb. Florse germ. 

 N:o 981, och var det således till denna sistnämnda art, som en 

 del af våra Carlina-iovmQv möjligen kunde hänföras. Vid jäm- 

 förelse med det i Reichenbachs exsiccat förefintliga exemplaret 

 af C. longifolia från Sintersbach-Wasserfall vid Kitzbiihel i Ty- 

 rolen, taget af Trausteiner, äfvensom med bilden i hans Icono- 

 graphia visade sig öfverensslämmelsen fullständig. 



Carlina longifolia beskrifves i Flora von Nieder-Österreich 

 af Dr. Giinther Ritter Beck von Mannagetta, p. 1226 (1893), på 

 följande sätt: 



»Blätter verlängert länglich lanzettlich, zugespitzt; die un- 

 teren in den Stiel verschmälert, die oberen mit abgerundetem 

 öder etwas verschraälertem Grunde sitzend und beiderseits mit 

 je zivei mit dem Hauptnerven fast parallel verlaufenden Seiten- 

 nerven durcJizogen ; alle unterseits meist reichlich wollharig, ober- 

 seits verkahlend, am Rande mit längeren, kaum zahnförmigen 

 und Meineren horstenförmigen Domen hesetzt, fiacli öder die ohe- 

 ren rinnig. Stengel ein bis mehrköpfig, bis 1 m hoch. Köpfe 

 4 — 5 cm breit. Aussere Hiillschuppen schmal, länglich lanzett- 

 hch, kiirzer öder länger als die strahlenden; letztere gelblich, 

 aussen unten purpurbraun. Friichte 4 mm läng. Sonst wie C. 

 vidgaris.» 



