142 O. M. Reuter, Ett förbisedt arbete öfver Collembola. 



oafsedt denna felaktighet, är diagnosen alldeles tillräcklig, för 

 att angifva att detta släkte är identiskt med det blott ett år 

 tidigare af Bourlet beskrifna Lepidocyrtus. Detta framgår yt- 

 terligare af diagnoserna för de under detsamma beskrifna 7 ar- 

 terna, af hvilka dock endast den första, P. cucuilatum, p. 356, 

 295, kunnat till arten igenkännas. Diagnosen är följande: 

 »Schwarz, metallisch, purpurfarbig glänzend, der erste Brust- 

 ring capuzartig uber den Hinterkopf verlängert, Fiihler und Beine 

 gelb. Länge 1 ''\ Auf feuchten Stellen der Wälder, Felder und 

 Gärten, nicht selten.» Denna art synes mig icke kunna vara 

 någon annan än den år 1890 af Uzel från Böhmen beskrifna 

 L. paradoxus, hvilken jag funnit talrik bland gräset på ängar i 

 närheten af Berlin. Antennerna äro visserligen hos denna blott 

 mot basen hvitgula, men de brista lätt på så spröda djur, som 

 dessa, och ofullständigheten i beskrifningen kan härröra häraf. 



Af Achorutes Templ. anföras 9 arter, 8 nya; ingen af 

 dessa kan identifieras. 



Efter dem följer, p. 859, det nya släktet Blax, som karak- 

 täriseras på följande sätt: »Kopf kurz, v^^enig geneigt. Fiihler 

 länger als der Kopf, viergliedrig, kegelförmig, an der Wurzel 

 sehr dick. Körper läng, etwas flach, mit starken Bingeinschnit- 

 ten an den Seiten, der Endring dreilappig. Keine Springgabel.» 

 Den enda arten, Bl. nigra, p. 359, beskrifves såsom »durchaus 

 schwarz, langborstig, die Beinen weisslich. Länge ^/^ '". Auf 

 der Erde, in Wäldern, selten.» Inom hela den paläarktiska fau- 

 nan finnes blott ett enda släkte, som jämte långborstig och nå- 

 got platt kropp med djupa segmentincisurer har kägelformiga 

 antenner, korta ben och ingen hoppgaffel och det kan därför 

 icke gärna vara tvifvel underkastadt att Koch med benämnin- 

 gen Blax af ser samma genus, Nicole t 1847 kallat Anura. 

 Emellertid förefaller det oförklarligt att Koch kunnat beskrifva 

 antennerna såsom längre än hufvudet, apikalsegmentet såsom 

 treflikigt i stället för fyrflikigt och arten såsom svart i stället 

 för daggblå, ifall icke, såsom troligt är, diagnosen utkastats 

 efter torkade och vanstälda exemplar. På grund af dessa oegent- 



