Årsmötet den 13 maj 1900. 171 



Jordbruk och boskapsskötsel stå i Kuolajärvi på ett högst 

 primitivt stadium af utveckling. Bosättningen skedde ursprung- 

 ligen med hänsyn till den då dominerande renskötseln på eller 

 i närmaste närhet till de bästa renlafsfälten d. v. s. de mest 

 sterila mosandfälten. Sedan emellertid renskötseln, till följd 

 af höggradig brist på renlaf och på grund af att renhjordarne 

 särskildt under senare år högeligen decimerats, blifvit af jäm- 

 förelsevis underordnad betydelse i inbyggarnes hushållning, har 

 man mera begynt lägga sig vinn om att skapa nötboskapshjordar. 

 Bete för dessa finner man hvarken på naturliga eller odlade 

 torra ängar, utan för att erhålla erforderligt foder har man vändt 

 sig till de i dessa nordliga nejder rikligen förekommande våta 

 markerna, myrarne. Genom att på våren uppdämma vatten- 

 afloppen från dessa och sedan låta det stagnerande vattnet hela 

 sommaren betäcka myren åstadkommer man mången gång en 

 relativt riklig starrväxt. 



På hösten strax före höbärgningstiden öppnas fördämnin- 

 garne och vattnet får nödtorftigt afrinna så att starrängarne 

 kunna bärgas. Emellertid infinner sig nu vanligen hösten med 

 nederbörd eller åtminstone mulen himmel. Afdunstningen från 

 de vattenfylda, vidsträkta mossarne är ringa till de förut mättade 

 luftlagren. Att under sådana förhållanden försumpningen och 

 mossbildningen skall fortskrida med ytterlig hastighet är själf- 

 fallet. Försumpningen åter inverkar på vegetationen. Tallen 

 försvinner och lämnar rum för en trädväxt som bättre är af- 

 passad efter de nya förhållandena. I detta hänseende är granen 

 tills vidare gynnsammare stäld, men fortgår försumpningen i 

 samma proportion som hittills, så är det intet tvifvel om att 

 också granen måste dö ut på dessa marker. 



Vi hafva nu utrönt en orsak till försumpningen och gran- 

 invasionen, men många andra återstå. Så vill jag omnämna att 

 redan i berggrundens arkitektoniska förhållanden en väsentlig 

 orsak kan förefinnas till gynnande af en blifvande försumpning. 

 I Kuolajärvi äro genom bergkedjeveckningar de ursprungligen 

 flackt liggande berglagren uppresta och skikt-hufvudena genom 

 förvittring angripna i olika hög grad. Hela landskapet blifver 



