174 Årsmötet den 13 maj 1900. 



monine sisäisine suomaineen (nevoja, rämeitä, korpia, viitoja). 

 Vielä suurempia erämaita övat — ainakin asukkaiden kerto- 

 musten mukaan — tienoot Vodlalta Untojärvelle. Synkkää erä- 

 maata, enimmäkseen mahtavaa kuusikkoa, on edelleen Unto- 

 järven ja Jarnemin välinen asujameton seutu. Sieltä pohjoiseen, 

 Onegan läntisten isojen lisäjokien varsilla, alkaa suuri suoseutu. 

 Arviolta lähes ^a koko pinta-alasta^n suota: laajoja, aukeita, 

 osittain ylipääsemättömiä nevamaisia rahkoja ja nevoja, joiden 

 rannoilla löytyy korpi- ja viitamaisia muodostuksia. Alue on 



— luostaria Koscha-järven rannalla ja yksinäistä munkkimökkiä 

 luostarin ja Sidorofskajan välisen tien varrella lukuunottamatta 



— aivan asumatonta. Luulisi, etta luonto olisi siellä saanut 

 ihmisten sitä häiritsemättä kehittyä. Mutta eipä! Katumusten 

 tekijät ja muut sen semmoiset pyhissä-vaeltajat övat tee- ja 

 nuotiotulillaan y. m. aikaansaaneet suuria metsäpaloja. Sen 

 sijaan siis, etta soiden väliset matalahkot kohopaikat olisivat 

 peittyneet ikihongikoilla (resp. -kuusikoilla) kasvavat ne nyt 

 nuorta kantorikasta petäjikköä tai koivikkoa. — Soita jatkuu 

 vielä Koscha-joen (suupuolen) pohjoispuolella aina Vienan me- 

 relle asti. Mitä itse meren rantoihin tulee övat ne hyvin ma- 

 talia ja joutuvat pakoveden aikana usein kilometrittäin mertä 

 päin kuiville. Savihiekkaisilla paikoilla löytyy tällöin laajoja 

 merenrantaniittyjä, hiekkarannat tåas övat melkein kasvittomia. 

 Metsät övat rannikolla kimsikoita ja männiköitä, saarilla ja 

 rantaniemillä melkein ainoastaan jäikimmäisiä. Pokrofskojen 

 rannoilla löytyy tervaleppä-metsiä sekä hietiköilla ja gneissi- 

 kallioilla melkein puhtaita lehtikuusi-ryhmiä. — Koko tällä 

 alueella Vodla-joelta Vienan meren rannikolle asti on maa pa- 

 raasta päästä hienoa, valkoista (lyijy-)hiekkaa. Savi on hyvin 

 harvinaista. Kalliorinteillä on usein murtosoramaata. Yksityi- 

 siä, itsenäisiä murtosoramäkiä löytyy sitäpaitsi, varsinkin Jar- 

 nemin tienoilla. Vierinkivimuodostuksista ansaitsee mainitse- 

 mista pitkä vierinharju pitkin Koscha-joen keskijuoksua. Maa- 

 perä on relativisesti kalkkiköyhää, pienempiä poikkeiiksia lu- 

 kuunottamatta. 



