Årsmötet den 13 maj 1900. 175 



Etelä- ja itäpiiolella mainittua kallio-aluetta on enimmäk- 

 seen hyvin kalkkirikkaita maita. Mitä ensiksikin Äänisjärven 

 kaakkoiskulmassa oleviin tienoisiin lulee övat ne melkein sa- 

 mallaisia kuin keskisen Syvärin varrella (»Regio collina»). 

 Kallioita ei löydy nimeksikään, mutta kuitenkin on maa hyvin 

 mäkistä. Joet övat viiltäneet nomansa syvälle maahan, ja niiden 

 rannat övat mäkiseminill{|»paikoilla korkeita, milloin aivan äkki- 

 jyrkkiä, milloin loivemmin, + pengermäisesti — tekisi mieli sanoa 

 amfiteaterin tapaan — kohoavia. Juuri näissä joki- ja puro- 

 laaksoissa, joita ylimalkaan käytetään peltoina, tulee maaperän 

 korea vari näkyviin: punaista, keltaista, harmaata, sinertävää 

 ynnä lukemattomia sekavärejä niistä. Maaperä on nimittäin 

 paraasta päästä devonista merkeliä ja kalkkihiekkaa. Siellä 

 täällä tapaa jokilaaksoissa puhdasta kalkkiakin. Kasvillisuus 

 on mitä rehevintä. Kaskenpolttoa on kuitenkin harjoitettu jok- 

 seenkin paljon, jonka vnoksi mäkien laet, elFeivät ole aivan 

 metsättömiä, »kuivia alioja», kasvavat laihaa mäntymetsää. 

 Kauvempana, tavallisesti jokivarsilla sijaitsevista kylistä, on 

 osittain sangen kauniita erämaametsiä (kuusikoita). 



Jatkona tälle Vytegran jokiseudulle koilliseen päin övat 

 ne järvitienoot, joiden keskustana on Kolodosero. Maa on täällä 

 vieläkin mäkisempää, 'monin paikoin kumpua kummun vieressä. 

 Niiden välisissä notkoissa on lukematon joakko järviä, lampia 

 ja lähdepaikkoja. Seutu on todellinen tuhanten vetten maa 

 sekin. Monasti on maisema hyvin kaunis. Tahtoisimme erityi- 

 sesti mainita Aglimosero-järven, jonka korkeat rannat ja monet 

 saaret övat verhoutuneet mitä ihanimpiin (koivu-, haapa-)leh- 

 toihin, sekä Maaseljän tienoon, siellä kun maantie kulkee kor- 

 kealla, kapealla hiekkaharjulla kahden kirkasvetisen järven vä- 

 litse, joiden rannat kaikkialla kohoutuvat hiekkavaaroiksi, niin 

 korkeiksi kuin korkeimmat Etelä-Suomessa tavattavat vuoret. 

 Seutu on epäilemättä ollut sangen viljavaa, sillä kalkkipitoisuus 

 on ainakin paikottain sangen suuri. Mutta sama seutu on kat- 

 kerana esimerkkinä siitä, miten armottomasti ihminen voi tur- 

 mella luonnon aarteita. Näitä mäkiä on nimittäin suuressa 

 osassa täta aluetta niin säälimättömästi poltettu kaskiksi, etta 



