178 Årsmötet den 13 maj 1900. 



riramaksi osaksi saaneet rauhassa kasvaa. Ne övat kuusikoita, 

 Andoseron kylan ympäristöissä lehtikuusen sekaisia. Purolaak- 

 soissa ja muissa viljavammissa notkoissa on lehtoja ja lehti- 

 metsiä. Pikkusia soita — nevoja, rämeitä — on lukuisasti 

 alankopaikoilla. 



Sanotusta selviää, etta niin erilaisia kuin mainitut eri 

 regionit keskenään ovatkin, jakaanfuvat ne kuitenkin selvästi 

 kahteen tyyppiin: toisissa vallitsevat Pohjois-Venäjälle karakte- 

 ristiset kalkkirikkaat devoni- ja karbonimuodostumat, toisissa 

 tåas enemmän suomalaiset, verrattain kalkkiköyhät, alkuvuori- 

 kallioiset morenimaat. Rajana näiden alueiden välillä övat suun- 

 nilleen Vodla- ja Onega-jokien laaksot, kuitenkin niin, etta jäl- 

 kimmäinen (Onega) täydellisesti kuuluu venäläiselle puolelle, 

 Vodla tåas fenno-skandialaiselle. 



Näin määriteltynä on raja geologinen. Mutta se on toi- 

 selta puolelta myös puhtaasti kasvimaantieteellinenkin. Topo- 

 grafisessa suhteessa on ennen kaikkea huomattavaa, etta sipe- 

 rialais-pohjoisvenäläiset tulvaniityt, nuo tavattoman laajat, hu- 

 muksettomat, sammalettomat, mutta erinomaisen korkea- sekä 

 taajaheinäiset ja -ruohoiset niittymaat, joista Suomessa on vaan 

 vähäpätöisiä alkuja Pohjanmaan ja Lapin virtain varsilla, övat 

 jo Onegan laaksossa erittäin hyvin edustettuina. Kuten jo mai- 

 nittu, löytyy nimittäin alisen Onegan varrella, Porogin ja Jarnemin 

 välillä, noin 12 penikulmaa pitkä, monin paikoin yli ^j.-^ peni- 

 kulmaa leveä, melkein keskeymätön tulvaniitty. Samantapaisia 

 humuksettomia tulvaniittyjä löytyy, joskin pienemmässä skalassa, 

 Andoma-joen varrella. Sitävastoin puuttuu niitä kerrassaan Vod- 

 lan rannoilta sekä niiden suurten lisäjokien varsilta, jotka Onega 

 suupuolessaan saa lännestä päin. 



Mainittiin jo, etta venäläisten jokien törmät övat, paitsi 

 tulvaniittyalueella, korkeahkoja ja jyrkkiä. Näillä kalkkirikkailla 

 jokiahteilla löytyy erityinen tyyppi mitä rehevimpiä (leppä-, koivu-, 

 haapa- y. m.) lehdikoita, joissa on runsaasti pensaita (Rosa aci- 

 cularis, B. cinnamomea, LoniceraH, Viburnum, Bihes'\i y. m.) 

 ynnä korkeakasvuisia ruohoja ja heiniä (Atragene, Crepis sibi- 

 rica, Conioselinum, DelpJiinium elatiwi, Picris, Hieradmn pre- 



