182 Årsmötet den 13 maj 1900. 



Vielä suurempi on niiden kasvien luku, joita harvinaisina 

 on tavattu Suomen eteläosissa, mutta jotka Onegaa pitkin nou- 

 sevat paljon pohjoisemma, osittain Pohjois-Suomea vastaaville 

 leveysasteille, poikkeematta kuitenkaan eDsinkään tai ainoastaan 

 harvoissa kohdissa mainitun rajan länsipuolisiin osiin: 



Inula britannica, Veronica heccabunga, 



Lysimachia mimmularia, Botryckium virginianum, 



Carex ornithopoda, Sedum Fabaria, 



Achillea cartilaginea, Carex vulpina. 



Lopuksi olkoon vielä mainittuna ryhmä kasveja, joiden 

 esiintymisessä rajan kummallakin puolella on selvä eroitus huo- 

 mattavissa, siten etta ne joko övat rajan itäpuolella yleisiä, sen 

 länsipuolella harvinaisia tai etta ne kokonaan puuttuvat rajan 

 länsipuolelta, mutta esiintyvät vaihtelevilla frequenseillä rajan 

 itäpuolella. Sellaisia övat: 



Phegopteris robertiana, Simn latifolium, 



Cystopteris montana, Conioselinum tataricum, 



Älopecurus pratensis, Chcerophyllum- Frescottii, 



Glyceria aquatica, Anthyllis vulneraria, 



Brachypodium pinnatum, Veronica anagallis, 



Epipactis atrorubens, Melampyrum pallens, 



Gymnadenia albida, Glechoma hederacea, 



Rumex femiicus, Inula salicina, 



JR. auriculatus, Crepis sibirica, 



Pidsatilla paténs, Cr. proemorsa, 



Atragene sibirica, Hieracium prenantlioides (col- 

 Viola collina, lect.). 



Jos otamme huomioon, etta suuri osa ylempänä lueteltuja 

 kasveja — Larix, Salix viminalis, S. stipularis, S. triandra, 

 Schoedonorus, Veratrum, Thalictrum y. ni. — esiintyvät niin 

 valtavissa joukoissa, etta ne kerrassaan määräävät näiden seu- 

 tujen fysiognomian; jos edelleen muistamme, etta samaiset kasvit 

 övat yleisiä (jokivarsilla) koko Pohjois-Venäjällä, jopa suuressa 

 osassa Siperiaakin. mutta etta niiden seassa on sangen monta, 



