5. XII. 1908. Luther. — Suomalainen. 87 



A lektor K. J. V. Unonii vägnar förevisade docent A. 

 Luther vingarna af ett exemplar af Acherontia atropos L., som 

 i början af september 1908 å fyrskeppet vid Äransgrund i 

 Finska viken tillvaratagits af lotsen K. F. An man. Fynd- 

 orten var enligt föredragaren så till vida af ett visst intresse, 

 som den i någon mån kunde anses tala för den bland lepi- 

 dopterologer rådande åsikten, att de hos oss förekommande 

 exemplaren af dödsskallefjärilen i regelnej vore kläckta inom 

 landet, utan härstammade från Syd-Sverige, Central-Europa, 

 mellersta Eyssland eller från ännu längre söderut belägna 

 trakter. x ) 



Ylioppilas E. AV. Suomalainen esitti 



Kaksi eläintieteellistä tiedonantoa. 



1. Leveän heisimadon (Dibothrwcephalus låtits L.) toukkia 

 (plerocercoideja) Kallaveden muikuissa (Coregonvs albula L.). 

 — Viime marraskuun alkupäivinä huomasin Kuopion kauppa- 

 torilta ostetuissa muikuissa runsaasti leveän heisimadon toukkia. 

 Useimmissa tapauksissa ne olivat kalojen suolessa, muutamassa 

 vatsaontelon seinässä ja uimarakon kupeilla. En voinut saada 

 tarkempaa selvää, mista seuduin kysymyksessä olevat muikut 

 olivat pyydystetyt, mutta varmaa on, etta ne olivat Kallave- 

 destä; tähän aikaan vuodesta ei nim. tuoda Kuopioon muualta 

 muikkuja, kuten myöhemmin talvella (Keiteleeltä). 



Pari päivää myöhemmin tutkin muikkuja, joita oli saatu 

 Lehtoniemen seuduilta, kaupungin eteläpuolelta. Tässä jou- 

 kossa tapasin tåas toukkia, vaikkei niitä näyttänyt olevan niin 

 runsaasti kuin edellisessä joukossa. 



Eräässä Pohjois-Kallavedestä otetussa näytteessä ei touk- 

 kia ollut yhtään, eikä myöskään eräästä toisesta, Juurusvedestä 

 saadusta muikkujoukosta niitä löytynyt. 



') Att arten likväl någon gång kan genomgå sin förvandling äfven i 

 Finland ai kändt. Jämf. E n z i o Reuter, Oin ett fynd af dödsskallefjäriln 

 (Acherontia atropos L.), Medd. af Soc. pro Fauna et Fl. Fenn. H. 21, 1895, p. 

 69—70, 135. Vid förefintligheten af denna notis hade prof. O. M. Reuter 

 vänligheten att fästa min uppmärksamhet. (L u t h e r). 



