6. II. 1909. Försitts, Något om Cephus infuscatus Ed. André. 137 



C. infuscatus var i rörelse endast vid solsken och lifligast 

 midt på dagen. Vid mulen väderlek samt senare på dagen 

 satt den stilla, vanligen med hutvudet nedåt, och lät då utan 

 svårighet taga sig med händerna, hvilket icke lyckades vid 

 solsken.' I en glasburk sutto imagines orörliga så länge burken 

 förvarades i skuggan, men började, då burken flyttades i sol- 

 skenet, strax lifiigt flyga omkring. Under hvila hållas anten- 

 nerna stilla, och vingarna täcka kroppen. När insekten rör 

 sig, äro antennerna i liflig, dallrande rörelse, och vingarna bä- 

 ras, då de ej användas till flykt, snedt utåt riktade. 



Cephus infuscatus är tidigare känd endast från Frankrike, 

 Tyskland och Österrike och är sålunda ny för såväl Fenno- 

 soandia som hela norra Europa. Förmodligen har den en än 

 vidsträcktare utbredning. A härvarande entomologiska mu- 

 seum förvaras nämligen ett £ -exemplar från Dschilarik i Cen- 

 tral-Asien (Stenroos leg. 12—16. VII. 1896). Där i södra 

 Finland Phalaris växer, bör denna art med framgång kunna 

 efterspanas i slutet af juni eller början af juli. 



Student K,. Forsius förevisade vidare lefvande exemplar 

 af Lygaeonematus ambiguus Fall. och Pteronus ribesi Scop. Den 

 förra al dessa sågsteklar lefver som larv på granens unga års- 

 skott och uppträder såsom skadeinsekt, ehuru angreppens om- 

 fång sällan varit stort. Den förekom senaste sommar på Suur- 

 niemi i Karislojo tillsammans med L. pini Retz. i rätt stor 

 mängd och syntes med förkärlek uppsöka unga granar af l / 2 — 2 

 meters höjd. Dess angrepp har tyvärr ofta den sorgliga på- 

 följden, att toppskotten vissna. Larven angriper endast de 

 ännu mjuka och i utveckling stadda barren. — Pteronus ribesi 

 Scop. är en kosmopolitisk art och känd genom sina ofta om- 

 fångsrika härjningar på krusbärs- och vinbärsbuskar. Den har 

 i Finland stor utbredning. Förekommer i tvenne generationer. 



Student H. Forsius demonstrerade ytterligare ett egen- 

 domligt dubbelembryo af Sus scrofa domestica. — Fostret var 

 förmodligen att betrakta såsom uppkommet genom hopväxning 

 af tvenne skilda foster. De caudala partierna af hvardera äro 

 normalt utvecklade och fria, men från och med umbilicaltrak- 



