268 Honorar och premier för vetenskapliga arbeten. 13. V. 1909. 



skulle utgifva premier för mera omfattande arbeten, behand- 

 lande landets fauna. 



„Sedan ordföranden uppläst ifrågavarande förslag, under- 

 kastades detsamma en ingående granskning, hvarvid alla vid 

 mötet närvarande medlemmar af bestyreisen såsom sin åsikt 

 uttalade, att grundtanken i förslaget var synnerligen beaktans- 

 värd och i alla afseenden förtjänt af understöd, hvaremot sam- 

 tidigt uttalades starka tvifvelsmål om, huruvida förslaget i sin 

 nuvarande form kunde realiseras. Såsom vägande skäl emot 

 utgifvande af pris eller premier framhölls, att dylika pris lätt 

 skulle framkalla omogna och okritiska afhandlingar, hvilket i 

 all synnerhet blefve fallet om, såsom förslaget förutsatte, samt- 

 liga universitetslärare och museicustodes ur täflingen uteslötes, 

 då ju under sådana förhållanden främst den yngre generatio- 

 nen kunde såsom pristagare ifrågakomma. Äfven anmärktes, 

 att tiden till den af förslagsställaren tänkta första prisutdel- 

 ningen, nämligen årsmötet 1910, var alldeles för knappt till- 

 mätt. Vidare betonades, att de föreslagna prisen voro väl höga, 

 synnerligen om en jämförelse med de af Finska Vetenskaps- 

 Societeten ur Längmanska fonden utdelade prisen anställdes; 

 och dock utgifvas dessa sistnämnda i regeln åt äldre forskare, 

 ofta för arbeten, som kraft år eller t. o. m. decennier af inten- 

 sivt forskarearbete, medan de nu föreslagna prisen, såsom 

 nämndt, i de flesta fall komme att tillfalla yngre personer. 

 Hvad sedan beträffade frågan om ämnena för de afhandlingar, 

 som vid prisutdelningen kunde ifrågakomma, uttalades af sär- 

 skilda talare den anmärkningen, att uti förslaget den faunis- 

 tiska disciplinen väl starkt omhuldats, och att detta skett på 

 de öfriga zoologiska disciplinernas bekostnad, ehuru dessa se- 

 nare dock voro minst lika viktiga och ofta ägde större och 

 allmännare betydelse och på grund häraf äfven borde vid 

 understödens utgifvande ifrågakomma. Däremot voro alla när- 

 varande eniga i den punkten, att Sällskapet borde förutom de 

 nu brukliga resestipendierna framdeles äfven utgifva understöd 

 för bearbetning af det i museerna hopade, obearbetade mate- 

 rialet samt äfven utdela arvoden för publicerade värdefulla 

 arbeten. Dock ansågo samtliga närvarande, med undantag af 

 prof. Sahlberg, att utgifvandet af dessa understöd eller arvo- 



