32 Levandet; Verijuotikkaan levenemisestä Suomessa. 5. X. 1907. 



lahdessa, Riihilahden selan perukassa, toiseii (17 p. heinäk.) 

 kaupungin luona olevassa matalassa lahdessa. Molemmat ve- 

 det övat Vuoksen lahtia. Edellisessä paikassa laji esiintyi he- 

 vosjuotikkaan ja kotiloitten (Limncea, Paludina^ Planorhis) 

 seurassa pehmeällä rannalla, jossa oli rikasta vesikasvillisuutta, 

 ruovistoa, lumpeita y. m. Saraanluontoinen ou jälkimäinen- 

 kin lahti. 



E.:lle on ilmotettu, etta Pälkjärvestä myytiin juotikkaita 

 Sortavalaan. 



Venäjän Karjalassa laji myös on ilmotettu löytyväksi. 

 V. 1868 ilmestyneessä teoksessaan (2) Aänisj arven eläimistöstä 

 Kessler kertoo, etta verijuotikas luotettavien henkilöitten il- 

 motuksien mukaan tavataan Aunuksen kuvernementin suo- 

 vesissä, ja etta se A. K, Gtintherin todistukseu mukaan on 

 levinnyt Aänisjärven pohjoispäähän saakka Povenetsin ympä- 

 ristöön, Ohimennen maiuittakoon, etta Plotnikowin (4) luet- 

 telossa Pietarin eläintieteellisen museon juotikaskokoelmasta 

 ei kuitenkaan mainita mitään löytöpaikkaa Venäjän Karjalast a 

 tai pohjoisesta Venäjästä yleensä. 



Yleensä käy siis edellisestä selville, etta verijuo- 

 tikas on levinnyt maamme etelä- ja keski-osissa Kuo- 

 pioon eli noin 63° pohj. lev. saakka. Suotavaa olisi muu- 

 ten saada lisätietoja sen mahdoUisesta esiintymisestä vieläkin 

 pohjoisemmassa samaten kuin sen yleisyydestä ^) nykyaikana 

 levenemisalueensa eri osissa. 



Kirjallisuus. 



1. R(abbe), F. J., Om tillgängen på blodiglar i Finland. Notisblad 

 för läkare och pharmaceuter. Helsingfors 1858. N:o 6. 



^) Reinholm sanoo tutkiniuksensaylipäätenosottavan, etta laji tavataan 

 epäilcmättömästi vähintäin 33:ssa laniinessa ja vesistössä, hyvin todennäköi- 

 sesti ll:ssä muussa vedessä ja jonkinlaisen todennäköisyyden mukaan 9:ssä. 

 Karjala ja Viipurin lääni jäivät häneltä tutkimatta, mutta arvelee, etta suurin 

 runsaus tavattaneen Hämeessä ja Satakunnassa. 



