l.II. 190S. Breinier. — Elfving. — Lindherg. — Montell. — Levandey. 97 



lobi late ovati. 2.5 — B mm longi, 2,75 — 3,2 mm lati, in labio 

 supero magis lotundati; sep a la lanceolata, acnta, 2,5 — 3 mm 

 longa, viriclia vel leviter rufescenti-viridia; folia ovata vel 

 elliptica vel obovata apice rotundata, maxima 11,5 — 13 mm 

 longa, 9 — 10 mm lata, 2 — 3 dentibus in utroque margine, parce 

 longipilosa. — Ingå Svartbäck in silva mixta ad lapidem musco- 

 snm, Haga in silva abietina inter Sphagnum acutlfolium. 



Till kronans färg närmast lik f. platysema Wittr., men 

 konturen af det röda partiet rundad och ej så långt i bräm- 

 liikarna utskjutande, och honungstecknet ljusare, för öfrigt 

 kronans form och dimensioner afvikande. 



I anledning af ofvanstående meddelande uppstod en di- 

 skussion, under h vilken rektor M. Brenner, professor Fr. 

 Elfving och amanuens Harald Ijindberg uttalade sina 

 tvifvelsmål därom, huruvida alla de af Wittrock uppställda 

 formerna af Linncea horealis L. ägde samma systematiska värde. 

 Herr Lindberg hade ock kunnat konstatera, att linnean fin- 

 nes äfven hos oss i flere former. 



Forstmästare Justus Montell meddelade, att han uti 

 Enontekis lappmark iakttagit en Linncea-form. med alldeles 

 gul pip och ljusare grönska, h vilken antagligen kunde uppfat- 

 tas såsom en albinosform. 



Doktor K. M. Le vänder inlämnade till publikation: 



Zup Kenntnis der Verbreitung der Siisswasser-Bryozoen in 



Finland. 



In unserem Lande beschäftigte sicli niemand speciell mit 

 Untersuchungen iiber die Stisswasser-Bryozoen, und somit ist 

 es leicht erklärlich, dass die Kenntnis iiber die Verbreitung 

 dieser Tiergruppe in den Binnenseen, Teichen und Fliissen 

 Finlands noch sehr liickenhaft ist. Immerhin diirfte man anneh- 

 men können, dass fast alle Arten, die in der Natur bei uns 

 vertreten sind, schon in der existierenden Literatur erwähnt 

 wurden. 



7 



