7. III. 1908. Granit. — Poppins. 113 



Vidare meddelade herr Grauit, att töckniga fältmätaren 

 [Cidaria dilutata Borkh.) äfven sommaren 1907 uppträdt mass- 

 vis i Simo älfdal. Larven hade om möjligt härjat värre i 

 björkskogen än sommaren förut. Dock torde skadan ej vara 

 särdeles stor, enär bestånden tyckas repa sig till och med efter 

 det de fullständigt afiöfvats. 



Amanuens B. Poppius förevisade en för den europeiska 

 faunan ny staphylinid. 



Oxypoda ancilla J. Sahlb. 



I Kongl. Sv. Vet.-Ak. Handl., band 17, N:o 4, p. 86, beskrifver 

 Sahlberg från nordvästra Sibirien en ny och synnerligen ka- 

 raktäristisk OxyjJoda-art, hvilkei. blef funnen i ett enda exem- 

 plar i stackar af Formica riifa vid Nowo-Saljewsk inom Jenissej- 

 området. Några nya fynd af denna art hafva senare ej blif- 

 vit annoterade, och i sin bearbetning af de paläarktiska ar- 

 terna af detta släkte i „Pie Staphyliniden der paläarktischen 

 Fauna", Aleocharini, II, p. 72, upptager Bernhauer äfvenle- 

 des endast det ofvan anförda fyndet. — Redan år 1899 hade jag- 

 lyckats finna ett exemplar på Kola-halfön vid Nuortjaur. Det 

 anträffades under af vårfloden uppkastade vegetabilier vid stran- 

 den af Nuortjokk. Under min färd sommaren 1903 till Kanin- 

 halfön fann jag denna art på flera ställen, alltid dock endast i en- 

 staka exemplar. Alla dessa påträffades under multnande vegeta- 

 bilier och under mossa bland Salix-busksir på tundran. Af dessa 

 fynd framgår, att arten sannolikt endast som tillfällig uppträ- 

 der i myrsamhällen. Arten synes äfven vara arktiskt boreal. 

 Liksom alla sådana former har den en vidsträckt utbredning; 

 den är känd från Kola-halfön i väster till Jenissej-området i 

 öster. Säkerligen skall den framdeles påträffas äfven i Ost-Sibi- 

 rien, ehuru dess sällsynta uppträdande förorsakat, att den und- 

 gått uppmärksamheten. 



Till det yttre påminner denna art mycket om arterna af 

 undersläktet Disochara, särskildt genom den långsträckta l^ropps- 

 formen, men igenkännes lätt på de långa täckvingarna. An- 

 gående dess ställning inom släktet ber jag få hänvisa till 

 Bernhauers bearbetning 1. c. 



8 



