Minnestal öfver Sextus Otto Lindberg. 7 



28 Maj 1856; blcf Kirurgic-kandidal vid Karolinska insti- 

 tutet den 25 Maj 1S51J; Mcdieinc-Licentiat därsanimastädcs 

 den 3U Maj 18G3 och Medicine Doktor i Upsala den 31 

 Maj 1865. 



Utgången från ett låttigt hem hade han under denna 

 sin studietid atl kämpa med stora ekonomiska svårigheter, 

 hvarföre han äfven sökte skälla sig inkomster genom 

 att lemna undervisning. Så bestred han under somrarne 

 1855 och 1861 undervisningen i naturalhistoria vid Träd- 

 gårdsföreningen i Stockholm, förordnades af Sundhetskolle- 

 gium att efter Professor Wahlbergs död förestå adjunkturen 

 i medicinsk naturalhistoria och farmakognosi vid Karolinska 

 institutet från sommaren 1857 till hösten 1858; slutligen 

 anställdes han af samma Kollegium som lärare i natural- 

 historia och farmakognosi vid Farmaceutiska institutet i 

 Stockholm, hvilken befattning han innehade från den 8 Maj 

 1862 tills han blef utnämnd till Professor härstädes. 



Oaktadt Lindberg hade valt medicinen till föremål för 

 sina akademiska studier och oaktadt han fullgjort alla de 

 prof, som fordrades att bli legitimerad läkare, låg hans håg 

 likväl icke åt läkare-yrket. Floras barn hade så fjättrat 

 hans sinnen, att han ej mer kunde rycka sig lös från dem. 

 Samtidigt som han idkade sina medicinska studier fortsatte 

 han med stegrad ifver sina botaniska forskningar, hvarvid 

 han snart nästan uteslutande hängaf sig åt mossornas stu- 

 dium. I följd af denna sin utpräglade kärlek till dessa växter 

 erhöll han äfven af sina kamrater binamnet ,, Mossberg", 

 med hvilket namn han ännu på äldre dagar helsades af 

 sina gamla vänner från studietiden. Genom sina trägna 

 och grundliga forskningar bragte han det så långt, att han 

 redan under denna tidiga period af sin verksamhet gjorde 

 sig bemärkt ej allenast inom sitt hemland, utan äfven i ut- 

 landet, där han stod i liflig skriftvexling med de mest fram- 

 stående bryologer. „Till sitt hlla vindsrum vid Karolinska 

 institutet", såsom en till Lindberg nära stående minnesteck- 

 nare. Professor G. Retzius i Stockholm, säger, „samman- 

 liragte han genom ihärdiga exkursioner och genom byte 

 med utländska samlare ett storartadt herbarium samt offent- 



