80 Magnus Breiiner. 



de gamla H. ccesium och H. vulgatiim. Riktigheten af 

 dessa tre arters upplösning är ögonskenlig, ty såsom redan 

 förut framhåUits, voro dessa ingenting annat än konglomerat 

 af en mängd olikartade former och såsom sådana allt annat 

 än naturliga eller väl begränsade. Men enligt förhållandet 

 i naturen hade den företagna reduceringen bort sträckas än 

 längre, och den på bladbasens, tändernas och stjelkbladens 

 beskaffenhet grundade indelningen i H. silvaticum och H. 

 murorum annulleras. Ty hvad som anförts om de tre gamla 

 arterna, gäller äfven dessa två. De innehålla åtskilliga med 

 de öfriga inom samma hufvudart ganska litet besläktade 

 former, hvilka, såsom äfven anmärkts, hafva sina närmare 

 anförvandter inom den andra hafvudarten och äfven på grund 

 af de anförda karaktärerna ofta äro omöjliga att från hvar- 

 andra särskiljas. Det hade därföre tvifvelsutan varit riktigast 

 att låta de urskilda formerna gälla för hvad de af naturen 

 synas vara danade till, nämligen mer eller mindre själfstän- 

 diga enheter, mer eller mindre nära besläktade med hvar- 

 andra, men utan dylika artificiella föreningsband, som de 

 ofvan anförda. Intill dess en annan naturligare gruppering 

 kunnat åstadkommas, hade dessa former tillsvidare kunnat 

 uppställas i en på de anförda karaktärerna grundad ord- 

 ningsföljd, men utan att tvinga former, som äro hvarken 

 silvaticum eller murorum ens i kollektiv mening eller lika 

 mycket hvardera, in i någon af dessa grupper. 



I öfverensstämmelse härmed hafva i det följande de 

 så kallade H. vulgata uppräknats i fortgående ordningsföljd, 

 begynnande med murorum-gruppen, och bland dessa med 

 de cmilescenta- eller vulgatum-Sirta.de, samt småningom ge- 

 nom förmedlande mellanlänkar öfvergående till de så kallade 

 silvatica, hvilka afslutas med de mer eller mindre helbräd- 

 dade och rundbladiga formerna. Härvid har så mycket som 

 möjligt den uti holkarnes och holkfjällens form och bekläd- 

 nad förefintliga öfverensstämm elsen de skilda formerna emel- 

 lan beaktats, på det ej i detta hänseende med hvarandra 

 besläktade former måtte allt för mycket från hvarandra 

 aflägsnas. 



4 



