Spridda bidrag rill kännedom af Finlands Hieracium-former. ini 



sade, lör öfrigt som rotbladen eller mer vinkligt landade, 

 det ölVersla med spår till stjärnhår undertill; hlouikorgar la, 

 nästan jämnhöga, pä nästan uppräta, löga bagböjda, tunt 

 stjärnludna och mycket fint, men tämligen tätt glandelhåriga 

 skaft; holkar 9 — 11 mm. höga, vida, med rundad bas, grå- 

 aktigt gröna, glest stjärnhåriga, lint glandel- och svarthåriga, 

 med tämligen breda, jämnt afsmalnande, trubbiga eller nä- 

 stan spetsiga, oftast långs kanterna hvitludna fjäll, de inre 

 ljusa eller bredt Ijuskantade; stift mörka. — Högland, fuk- 

 tig skog vid Lounatkorkia. — Utmärkt genom sina nästan 

 helbräddade blad, hvaraf de 2 — 3 stjelkbladen med äggrund, 

 mot de utvecklade skaften tydligt begränsad bas, liksom hos 

 H. 5«7m<«'?tm-formerna, med afseende å de trubbiga, vanli- 

 gen långs de ljusa kanterna hvitludna, i spetsen egendomligt 

 sammetslika holkljällen påminnande om H. Siléni NorrL, 

 hos hvilken stjelkbladen ofta älven äro mot skaftet tydligt 

 begränsade. 



22. H. Siléni xNorrl. Bidr. Tav. Flora p. 135. — Kyrk- 

 slätt, Strömsby och Sundsberg, på fuktiga ställen i barr- 

 och blandskog. — Strålblommorna vanligen litet hoprullade. 



23. H. iniprovisum Norrl. i Herb. Mus. Fenn. ed. II. 

 Skild från H. vulgatum (Fr.) Almqv., hvilken den stundom 

 ganska mycket liknar, genom ljusare blomfärg, gula eller 

 svagt dunkla stift, gula ståndare, liten och mörk holk med 

 rundad bas och jämnbreda fjäll, samt brämet (bildadt af den 

 utböjda delen af fjällen) tryckt till blommorna, lika med— 

 ungefär hälften kortare än holkpipen: hos vulgatum ungefär 

 lika långt som pipen och ej så fast tryckt till kantblom- 

 morna. Varierar för öfrigt på öppnare soliga lokaler: med 

 styf, starkt hårig stjelk och styfvare, grågröna, vid basen 

 bredare stjelkblad och icke radierande korgar; i skog: med 

 mjukare stjelk och tunna, mörk- eller ljusgröna, nästan 

 jämnsmala blad med utstående tänder, samt vida, radierande 

 korgar, stift än gula än brunaktiga: bland högt gräs: med 

 nästan harlös .stjelk. Fjällen än mycket korta och trubbiga, 

 än längre och smalare, men jämnbreda, långs kanterna hvitt 

 stjärnludna eller glatta, starkt glandelhåriga eller upptill 

 nästan bara: korgskaften, liksom holkarna, nästan alltid utan 



