Hepaticie från Inuri-Lappmark. 133 



rättade af Herr Proi". S. O. Lindberg, hvarigenoiii upp- 

 gifternas tillförlitligliet eriiöllo nödig garanti. 



Förteckningen har legat tryckfärdig sedan G år tillbaka, 

 ehuru dess publikation af särskilda orsaker år från år blif- 

 vit uppskjuten. Då densamma nu öfverlemnas till offent- 

 ligheten, har jag af praktiska skiil trott mig i afseende å 

 nomenklaturen och den systematiska uppställningen böra 

 följa den af V. F. Brotherus och J. O. Bomansson redi- 

 gerade, under utarbetning varande andra delen af ,,Herha- 

 riiim miisei /ennici'-^ såvidt densamma varit mig bekant. 



Antalet här upptagna arter uppgår till 58 eller, om den 

 endast på Rastekaisa funna Jung. qvadriloha frånräknas, 

 till 57. Utan tviiVel linnas flere arter, som af mig blifvit 

 förbisedda, men en jämförelse med närgränsande områden 

 synes dock utvisa, att i afseende å artantalet en relativ 

 fullständighet blifvit uppnådd. Sålunda upptager Norrlin 

 från Enontekis 56, och Hult från Kemi Lappmark och 

 nordligaste Österbotten 5-1 lefvermossor. Då dessa tre listor 

 !)asera sig enhvar på endast en sommars undersökningar 

 inom ganska vidsträkta områden framstå äfven de anförda 

 talen såsom någorlunda jämförbara med hvarandra. Att 

 märka är dock, att några af de af mig upptagna arterna 

 liliiVit urskilda först efter det Norrlins förteckning blifvit 

 publicerad, hvadan denna sistnämda sannolikt kunde supp- 

 leras med flere nanm. 



Inom de skilda regionerna äro lefvermossorna högst 

 ojämnt representerade, i det inom 



tallregionen äro funna .... 4G arter 

 björkreg. „ „ .... 43 „ 

 Ijellreg. „ „ .... 24 „ 



De skarpa, sterila mosluttningar och stenhölster, som intaga 

 större delen af arealen inom Ijellregionen i Inari-Lappmark 

 erbjuda i själfva verket föga lämpliga växtplatser för lefver- 

 mossorna. I anmärkningsvärd ymnighet uppträda dock här 

 Anthelia setiformis och, ehuru ej enbart, Jung. minuta, 

 h varjämte de gråhvita fläckarna af .4co?ea-arterna och An- 

 thelia nivalis städse ådraga sig uppmärksandiet. 



Mera betydande skiljaktigheter torde i hepaticologiskt 



