Prorokoll. 1.".7 



Slutligen anmälde loredragaren att jnor. Lange, till 

 livilkcn han Jiade sändt en al' lionom på Seitjaurljällen sam- 

 lad Taraxanim-form, bestämt denna form till T. nirale n. 

 sp., närstående till den arktiska T. lyhijmatocarimm, hvilken 

 ej blifvit anträfTad närmare än på Novaja-Semlja. Exemplar 

 förevisades. 



Friherre J. A. Palmen meddelade följande utdrag nr 

 ett bref till lionom från lektor H. S. Zidbäck i Uleäborg: 

 „Härmedels vill jag äfven underrätta herr professorn om ett 

 af löjtnanten vid härvarande bataljon O. Laurin mig gifvel 

 meddelande angående bäfverns antagliga förekomst så sent 

 som 1879 eller 1880 (eller något annat år mot slutet af 

 l''-!70 talet?) i ödemarkerna inom Uleåborgs läns sydligaste 

 delar. Han berättar nämligen, att, då lian hösten 1880 be- 

 sökte Pyhäjärvi socken, en inhysing eller torpare därstädes 

 i en landthandlandes butik visat honom en hårlös, fjällig 

 och tillplattad djursvans af mer än 1 fots längd. Mannen 

 sade sig hafva dödat djuret, som hvarken han eller någon 

 annan af allmogen på orten kände, i Pyhäjärvi sockens ut- 

 mark. Skinnet liade han (föregående vinter?) för billigt 

 pris sålt åt en laukkurysse, som dock ej brydde sig om 

 svansen. Att detta ej skulle vara det enda exemplar af 

 djuret, som han sett i dessa ödemarker, torde mannen i 

 fråga äfven hafva yttrat. Mera erinrar sig Laurin icke, ej 

 heller förstod han att vid tillfället göra sig noggrannare 

 underrättad angående djurets utseende, stället där det döda- 

 des, banemannens namn och hemvist m. fl. detaljer, eme- 

 dan han (Laurin) då ej kände till, att bäfvern i Finland 

 kunde anses vara utrotad och hvilket intresse sålunda på- 

 träffandet af detta djur hade särdeles i denna del af landet". 

 1 samma bref meddelar lektor Zidbäck om gräflingens 

 förekomst i Kuusamo. „1 december 1886 utbjödo tvenne 

 bönder från Kuusamo åt mig skinnet af en gräfling, som de 

 jultiden föregående år därstädes hade påträffat och ihjäl- 

 slagit i en lada, där den inlogerat sig för vintern i hö. 

 Djuret var för dem och andra Kuusamobor fullkomligt obe- 

 kant". 



