Protokoll. 239 



Stånd, björk och salices bildade skogen. Från den nästan 

 öfverallt steniga stranden höjde sig dock ofta ängs- och för- 

 sumpade skogsmarker, Iran hvilka vattnet nedrann i flere 

 smärre bäckar. Lapplands botaniska gräns hade öfverskri- 

 dits, då vi tidigt pä morgonen d. 19 Juni anlände till Kos- 

 kennieml gästgifveri. Här mötte oss vid elfstranden de första 

 momarkerna, hvilka fortsattes också ofvanom sagde gästgifveri 

 och hvilka här bildade väldiga sandbranter, som ställvis stu- 

 pade lodrätt mot elfytan. Lappeakoski, vid hvilken Torneå 

 och Muonio elfvar förenas, passerades lyckligen den 20. Från 

 Lapinniemi gästgifveri beundrades det första fjället i vår väg, 

 YUästunturit, som på par ställen ännu snöhöljdt skarpt af- 

 tecknade sig i solljuset. Det för sina kalkklippor bekanta 

 Huukki lemnade vi den 22 och anlände efter en lång dags- 

 resa till det enstaka Saitajoki. Bland växter, som härunder 

 anträffades, förtjenar nämnas utom Eriophorum callithrix äf- 

 ven Saxifraga stellaris och Rhodiola rosea, hvilka ej förut 

 äro antecknade från Kemi-lappmark. 



Johanne-aflonen anlände vi till Muonioforsarna. Här 

 släpades såväl båtar som last landvägen till Muoniovaara- 

 gård på svenska sidan, midt emot Muonioniska kyrka. Af 

 ställets ägare, handl. Forström, inbjudna till ett gemensamt 

 firande af denna afton, tillbringade vi hos vår gästfrie värd 

 några angenäma timmar, och solen stod högt öfver Pallas- 

 tunturits toppar, när vi rodde öfver elfven till gästgifveriet 

 })å finska sidan. 



Elfstränderna, hvilka vid Muonioniska och därifrån ända 

 till ]\hionion-ylikylä upptagas af vidsträckta ängsmarker, blifva 

 från Kätkesuanto omkring 1 mil framåt merendels sandiga 

 och steniga; tallskogen uppträder på mosand långs strän- 

 derna, men äfven ängar bevuxna med Salices intaga ofta 

 terrängen i ringa utsträckning närmare elfstränderna. Bakom 

 en rand af löfskogsbestånd intagas dessa liögre upp ofta af 

 mossar och myrar, som med sina glesa, låga tallar och täta 

 dvärgbjörkbestånd stundom kunna vara svagt afhålliga såsom 

 jag observerade längre mot Palojoensuu. Inemot sistsagda 

 trakt bli björkskogar allmännare och de enstaka granar, 

 som observerats några kilometer söder om Palojoensuu, för- 



