Protnkoll. 241 



Här slogs ändtligen tältet upp vid en luj^n vik al" ellVen och 

 kampanjen ute i det Iria hade nu vidtagit. 



Efter O dagars vistelse vid Isokurkio fortsattes resan upp- 

 för Lätäseno och, efter det vi frän våra därpå följande tältplat- 

 ser gjort utflykter till de närmaste fjällen Huossakero, Kalku- 

 oivi o. s. v., anlände vi till Hirvasvuopio Ivcnne små gårdar, 

 de enda vid elfven, den IG Juli. Då befolkningen härstädes 

 liirklarade Liitäsenos öfra lopp vara ofarbart och eljes sökte 

 utmala allt i de mörkaste färger, qvarlcmnades en stor del af 

 packningen och den miiidre båten på Hirvasvuopio, och vi 

 sökte inskränka oss i alla afseenden så mycket som möjligt. 

 Till de stora svårigheter, som de i själfva verket ändlösa 

 forsarna förorsakade, kom en betänklig omständighet, näm- 

 ligen den, att provianten knai)pats af i hotfull grad, då upp- 

 resan skedde med sådan långsamhet, att vi från Hirvasvuopio 

 till Porojärvi lägrat oss på 6 ställen. Det var därför med 

 oblandadl glada känslor vi den 2 Aug. vid den från Poro- 

 (eller Puots)jauri genom en ö åtskilda Jokasjaur träffade en 

 enstaka lappkota. Ty för vår numera nödvändiga provian- 

 teringsrcsa till norska kusten var en vägvisare första villko- 

 ret. Vid vårt annalkande lockade hundskallet fram de i mid- 

 dagssiestan försjunkna innevånarene ur tältet, och snart voro 

 vi omgifna af en skara nyfiket och misstroget blickande, i 

 „peski" klädda gestalter, karlar, par qvinnor och barn samt 

 förtänksamt nosande hundar. Efter en massa förberedande, 

 orienterande frågor hade vi vår ställning till hvarandra klar- 

 gjord, fmgo löfte om vägvisare o. s. v. 



Den anslående och storartade natur, som här omgaf 

 oss, kunde ej förfela att göra ett mäktigt intryck. Jokasjaur 

 låg inklämd mellan höga väldiga fjäll, hvilka helt och hållet 

 bildades af fast klyft, som stupade med branta väggar mot 

 den långsamt från sjön sig liöjande stranden och hvilka med 

 sina fantastiskt bildade, ännu rikt snölläckade toppar utgjorde 

 en skarp kontrast mot de lägre fjäll, som med sina gråbruna 

 afrundade hjessor funnos i området vid Lätäsenos nedre lopp. 

 Saivaarri, Mehkasvaarri, Vuopmekesjoaivi å vestra och An- 

 geloddi å östra sidan om Jokas- och Skatjajauris sjöbäcken 

 bildade en imposant fjällring, som för betraktarn på sjöstran- 



16 



