Protokoll. 25!> 



lande Finlands mollusher (1856) ucli i 4:dc liäfteL af Noti- 

 serna (ny serie l:sta iiiirtet) publicerade han yttermera Bi- 

 drag Ull Finlands Malakozoologi (1859). Utrustad som han 

 var med en okuHig energi ocii sällsynt arbetsförmåga samt 

 lifligt intresserad af allmiinna och kommunala angelägenhe- 

 ter — så var han bland annat anlitad af regeringen som 

 ledamot i åtskilliga komitéer och af sin kommun hade han 

 flere förtroende-uppdrag — har han lemnat efter sig ett 

 varaktigt minne pa den ort, där han förnötte den kraftigaste 

 delen af sin verksamma Icfnad. Understödd af sina natur- 

 vetenskapliga kunskaper och praktiskt anlagd som han var, 

 gjorde han sig särskildt känd som en iramstående jordbru- 

 kare, och torde i denna dag hans egendom Rauhalaks i när- 

 heten af Kuopio genom hans rastlösa åtgöranden utgöra en 

 mönsterlarm för jorbruket i dessa nejder. Men till följd af 

 alla dessa olikartade värf i det allmännas och kommunens 

 tjenst samt, såsom en omtyckt läkare, upptagen af en vid- 

 lyftig medicinsk praktik, kunde han icke mera egna tid åt 

 naturvetenskaperna, ehuru hans intresse för dem fortfarande 

 var lika varmt som i ungdomen. Hans kraftiga natur du- 

 kade slutligen under för hans öfveransträngda verksamhet, 

 ehuru han i det längsta med all makt stretade emot den öf- 

 verhandtagande sjukligheten. Han lemnade ett stort tomrum 

 efter sig på den ort, där han så länge lefvat och verkat. 



Den andra i ordningen, som under förlidet år skördades 

 af dödens lie var Provinsialläkaren Johan Martin Jakob 

 af Tengström, som afled den 25 sistlidne December i en ål- 

 der af nyss fyllda 69 år. Ende son till Professorn i Zoo- 

 logi och Botanik Johan Magnus af Tengström och son- 

 son till den i vår historia välkände Erkebiskop Tengström, 



o 



föddes han i Abo den 10 November 1821. Blefven student 

 18B9 hängaf han sig med ifver åt naturhistoriens studium 

 och antogs till Amanuens vid Zoologiska museum 184-J-. 

 Efter det han gjort naturhistoriska resor år 1839 till Kare- 

 len och 1841 och 1844 till sydvestra Finland och Åland, 

 därifrån han bland annat hemförde en rikhaltig samling fanc- 

 rogamer, som utgjorde den första stommen till vårt stora 

 iinska herbarium, företog han under åren 1848 — 49 en längre 



