511 



1895. Otiorrhynchus arcticus Lundbeck, ibid. XIX, 107. 



1896. — — Lundbeck, Vidensk. Medd. Nat. 



For. København, 213. 

 1907. — — Nielsen, Meddel, om Grønl. 



XXIX, 383. 



1909. — — Poppius, Pro Faun. Flor. Fenn. 



XXXI, 35. 



1910. — Poppius, Fn. Arct. V, 420. 

 Vest -Grøn land: Forekommer som foregaaende, men 



er hyppigere, dog gaar den ikke saa nordlig, idet den ikke et 

 taget Nord for 65° N. Br. Ligesom den foregaaende er den 

 hyppigst mod Syd og træffes i de sydlige Fjorde ofte i stort 

 Tal; Ilua, Frederikshaab, Igaliko, Tunugdliarfik (Lundbeck), 

 Julianehaab (Zool. Mus.), I vigtut, Neriak, Tassiusak, Narsalik, 

 Godthaab, Kobbefjord (Lundbeck). 



Øst-Grønland: Taget mellem 60°8' og 65°37' N. Br., 

 Aluk 60 c 8' N. Br., Serketnoua 60°58' N. Br., Umanak 63° N. 

 Br., Kap Dan 65°32' N. Br. og Tassiusak 65°37' N. Br.; paa 

 sidstnævnte Sted var den almindelig mellem Græs og døde 

 Blade under Stene (Lundbeck, Nielsen). 



Geogr. Udbr. Arktisk og alpin Art; forekommer i Nord- 

 Europa med Island og Færøerne, og atter i Mellem- og Syd- 

 Europas Bjærge. 



Phytonomus Schonh. 



33. Pli. i'longatus Payk. 

 1800. Curculio elongata Pay kuli, Fn. Suec. III, 236. 

 1813. Rhijnchaemis elongatus Gyllenhal, Ins. Suec. III, 99. 

 1840. — Zetterstedt, Ins. Lapp. 180. 



1857. Phijtonomus elongatus Schiødte, Tillæg til Rink: Grøn- 

 land, 56. 

 1865. Thomson, Skand. Col. VII, 164. 



1891. Hypera elongata Lundbeck, Meddel, om Grønl. VII, 109. 



