studier fifver Turhellaiip.r. 79 



v) Guistockarne. 



ütbredning och läge, (uilstockai'iie lM<i<^-. 10, 13, 1;"). 17, l'.l Tali. 11 och Fig 



>^- 



26 Tall ill sträcka siij Iramät lill ovurialtrakten. P'n och aiiiian körtelloh stracker 

 sig l'ranilVir ilctta. iihmi jag liar icko .sett sädana rrainlTii- dct l'räiii.sta tarmgrenparet. 

 De ligga stiuidoni iiästan lumlt (Hiikriiig heia ovariet, 1 ftu-hällaucle tili testes ligga 

 de a froiital.siiitt nieiliaiit. I'ä ett eller aniiat .stalle ligga de ä .sädana siiitt i 

 septa bredvid tc^tis, nicii utaiil'iir dem i samnia septnni skall man i regel torgätVes 

 söka dem. A Ivär.snitten ser mau, alt de äio luägtigast framt'ör pharynx, der de 

 upptaga kroppsregioiicn omedelbart iiitill fränuo taimskenkehi frän ventralsidan tili 

 rvggeii. Figg. 17 oc]\ 19. De ligga mycket ol'ta ofvaiipä te.stes men .sä godt 

 som aldrig uuder des.sa.s mest ventrala delar, äfveii om en Hik af dem kau iuskjuta 

 uuder sidodelarue af testes. \'eiitralt sträcka de sig tili nervstammen och Oviduk- 

 ten. Dorsalt ua de tili kärulagret iuuanfur muskulatureu. I fürhällande tili miudre 

 omfäugsrika tarmgi-euar, ser mau dem ungetarligen lika ot'ta intaga dorsalt som 

 veutralt läge. \'id pharvnxroten, der mägtiga massor af spottkörtlar och muskel- 

 fibrer äro torlagda, träugas de utanför de bakre tarmskenklarue och bibehälla tili 

 största deleu detta läge utmed heia pharynx. Endast ä uägon ohetydlig sträcka 

 finner uiaii smala gulkörtlar i väfnaden emellan pharynxhälan och de bakre tarm- 

 skenklarne. I bakre partiet, der de s. k. sädesblä.sorna äro belägna, har jag aldrig 

 sett gulstocklober innanför tarmskeuklarue. Bakom pharynxhälau följer ett me- 

 diant kroppsparti, hxilket är tritt fräu gulstocklober. neraligen det mera eller mindre 

 rektangulära stycke, lill hvilket skalkörtlarna i'öreträdesvis äro förlagda, och som 

 framtill begr.änsa.'^ af pharynxhälans Ijakre vägg, lateralt af ovidukteruas uägot in- 

 ätbüjande delar samt baktill af de tvärgäende ovidukterna. Omedelbart bakom de 

 sistufimuda Huner man gulkörtellober i kroppens midtlinie framför och bredvid de, 

 enligt hvad förut nänmts. emellan de bäda äudstyckena af de bakre tarmskenk- 

 larue betiutliga testes Dei-emot sträcka de sig sällan bakom dessa. 



Hos äldre djur äro guLstockarne sä tätt hopträugda, att det är gauska svärt 

 att bestämma, huru de olika loberna förhälla sig tili livaraudra. Men undersöker 

 man körtlarues förhällaude i yngre stadier. sä tinner man, att Uteripori gulstockar 

 ingalunda bilda en sammanhäugaude massa i hvardera kroppshälften utau bestä af 

 en mängd frän hvarandra helt skilda kortlar, som visa nägon men temligen svag 

 lobbildning. 1 allmänhet stracker en körtel sig icke utöfver ett septum, men der 

 tillkommer den ganska vigtiga omständigheten, att der äfven i ett och samma 

 septum finnas frän hvarandra helt skilda kortlar. \'idare hör anmärkas, 

 att gulkürtlarne äfven synas vara tairikare an nervkommissurerua och sidonerverna, 

 ehuru dessas autal uägot öfverstiger de i>rimära tarmgrenarues. Huru sambaudet 

 mellan de olika körtlarne förmedlas. framgär af röljande kapitel. 



Guistockarnes utveckling samt förhällande tili Ovidukten. Moseley (74 s. 137 

 och 138) hado hos .sina laudplauarier ej l'unnit gulstockarue utvecklade och har der- 



Acta Beg. Soc. Physiogr. Lund. T. Vll. 11 



