92 D. Berjrendal 



ovidukteriiii ä langa sträckor genoin gnlstockdelar trängda gaiiska liögt upp fräii 

 uervstammen. Det fraingär i'edan at' de t'orut skildrade tigurerna, Figg. ÖH och 57 

 TaH. VI, att hos dem, särskildt lies G. Uhtp, gulstoekanie j^a sainrna satt sanmiaii- 

 hänga med o\iduktenia. livarvid di' seuares gränsmemliraii lavigre eller kortare fort- 

 satter sig utanpa dem. i^ä sainma satt som de tigurerna visa för gulstoekanie i 

 iiärheteii af ovariet. har jag sett förhällandena ä de bakre delanie af Ovidukten. 

 Guistocken sammansmälter an med oviduktens dorsala vägg. äu med dess laterala 

 väggar. Stuudoni ausätter guistocken med sa hredt parti. att den upptager hade 

 den dorsala oeli heia laterala \-ftggeu. 1 allinänhet är dock guistocken föreuad med 

 Ovidukten geuom smalare ol'ta skaftlika basalstycken. An visa dessas celler homo- 

 gent plasiiia. iln iini de mera korniga. Jag antager sälunda. att öp]ien konnnuni- 

 kation emellau dem här insläller sig pä i hnt'vudsak samma satt som hos Uteriporus. 



' 5) Uterus. 



üet är detta organ. In'ilket sasom slägtets namii antyder, l'rireler .syiuierligen 

 egendomliga tVirhallanden hos ifragavai-ande hafsplauarie. 



Läge, form och storlek. l'terus ligger omedclharl haknin ))hai'ynxliälan. skild 

 fran denna genom en mycket lunn väfnadslamell. .\iellau [lejiisliälan och uteriis är 

 skiljeväggen nägot tjockare. i*'i)rnieii tramgar l)äst genom en jemforelse at' de lem- 

 nade afhildniiigarna. Figg. ;-5. 4 inii. Tatl, 1. Fig. 14, Tali. 11. Fig. H2, TaH. IV samt 

 Fig. r)ti, 'i'ali \'l. Den Irännv väggen stiger nästan vertikalt, Figg. H och ÖH, den 

 hakre skittar ganska skarpt hakat. Den andre väggen är i bakre delen nästan 

 horisontal och sluttar i den främre, fllfr ocksä sluttar den jemnt och längsamt i 

 heia sin utsträckning. Pa en hnrisontal snittserie är genomskärniugen genom Ute- 

 rus, da snittcii loljas Iran ryggsidan, föi-st nästan alldeles kreisförmig, .«ederniera 

 blir dess bakre gräns nästan rätlinig, tills den loreter det utseende. som är angit'- 

 vet a Fig. 4, der l)akre väggen kanske är nägot väl bred. I allmänhet är nemligen 

 i nedre delen af nterus den sagittala diagonalen längre an den transversala. Nära 

 uteri hotten ntgä l'ran de bakre sidodelarne förbindningsgängarne, Fig 30. Tati. lY 

 rby Här visar \iterus rätt ofta ett ])ar kupolformade sidoutvidgningar, fran hvilka 

 gängarne närmast utga. De äro icke antydda k de skematiska afbildningarna. Figg. 

 3 och 4, da de synts niig väl sa ofta saknas. 



Uterus säüker sig alltsa nedät och bakät under penishälans främre vägg och 

 raynnar direkt ntat kort liainför köns()i)pningen. Stundom ligga säväl denna sein 

 uteri öppning i niva med kroppens ventrala yta, ofta är dock den del af ventrala 

 ytan. a hvilken ilessa ojtpningar ligga. nagot insänkt öfver denna. Betraktar man 

 .sälunda med stark lup en lefvande Uteriporus. som glider fram ä ett glas, kan man 

 vanligen ä dess ventrala yta sc en urglasformig insänkning. bärande dessa öpp- 

 ningar. .V preparat af lixerade djur framkommer detta förhällande endast lielt obe 

 tydligt och mera sällan. Kmellertid är det icke föreuadt med nägon svärigliet att 

 hos säväl äldre som yngre djur l'astställa. att ut«rns är försedd med en .sjelfständig 



