Studier öfvcr Tuibellarier. li> 



T allniänhet liiir Uferiporns föreknnunit mi«;- viihi snabbare tili aiigrepp yk 

 Gunda an denna pA skadade rVpr^jjor^s-iiidivider. Afvensä bar faktiskt Uferiporns 

 iiiycket oftaro anfallit skadado ö««rf«individt'r an skadtule oxoinplar af den egna 

 arten. Enu'lieitid liafva kanske tor t'ä observationer l)lirvit anslälda, für att nägon 

 fiillt bestiünd regel i dossa al'seenden sknile kunna angit'vas. 



Innebäller det angripna stycket eu snabel, sä lemnas denna vanligen kvar. Den 

 syiies vara alltför fast für att utan für stora svärigheter knnna indragas. Visser- 

 ligen bar jag sett djin- ganska länge sysselsatta med att soka fortära äfven denna, 

 men oftast bafva de snart nog öfvergifvit densamiua. Detta är ganska egeudomligt, 

 da Planarier knnna anfalla ganska fasta djur. 



Ett synnerligen üväntadt bevis derpä bar jag belt nyligen iakttagit. I eu 

 mindre glasskäl bevarades nägra exeinplar af en Clepsine-Avi (sexoculata?) samt ett 

 par Dendrncoelum larfeum ocb ett par Detidrocoehim puncfatum. Under nägra dagar 

 tycktes de l'ranilel'va sin tillvaro i frediig ro, men en dag befanns en Clepsine yt- 

 terst orolig, ocb vid iiärmare ti Ilseende säg jag en Dendrocoelum lacfeiim bafva pla- 

 eerat sig pä den i sträckt tillständ flera ganger längre igelns rygg nägot framom 

 midten af densannna. Fram- oeb liakändan af Planarien läge belt löst ofvanpä 

 Clepsine. men ofvan mannen syutes eu tvär fära, bvilkeu mycket bestämdt visade, 

 att der var Plauarieu fastbäftad. Igeln företedde alla tecken tili bäftiga smarter, 

 kröp suabbt, sti'äckte ocb vred sin kropp pä alla möjliga satt samt sökte pressa 

 Dendrocoelum säväl emellau glaset ocb sin kropp som emellau olika öfver hvarandra 

 böjda delar af denna senare. Plauarieu lät sig dock iugenting bekorama utan tyck- 

 tes belt oberörd af den ganska omilda bebandlingeu säuka sin snabel djupare ocb 

 djnpare in i igelns kropp. Efter uägot mindre an eu halftimmes förlopp lemnade 

 Planarien igelns rygg. ocb deuue blef suart betydligt lugnare. Meu da jag uu 

 närmare granskade densannna, syutes lätt midt pä ryggen ett skarpt begränsadt, 

 ruudt bäl genomsätta dess lind ocb nuiskulatur. Hälet fyldes med eu gelatinös 

 klar vätska, som ej genast blaudades med vattuet. Da blef det mig ocksä begrip- 

 ligx — hvad jag förut knappt kniuiat förstä — bvarföre Plauariens kropp visade 

 eu sädan djup, tvärgäeude iusäukning ofvau mnuneu. Dess pharynx bade uppeu- 

 barligeu varit iuskjuteu ganska djupt i igelns kropp. Da hälet bade eu jemn be- 

 gräusniug ocb ungefärligen bade samma omkrets som ett tvärsnitt geuom plauariens 

 snabel, mäste mau väl antaga, att det ocksä blifvit frambragt af deuua. Hannolikt 

 bar denna igel sedermera Hera ganger blifvit utsugeu, ty efter nägon tid var den 

 belt bopdragen. balft kruml)öjd ocb använde aldrig sin sugskäl. utan lag ä ena 

 sidau samt reagerade blott ytterst obetydligt äfven emot ganska kraftiga retningar. 

 Äfveu om man vill föreställa sig, att igeln pä nägot satt skadats vid iusamlingen 

 eller sedan under fängcnskapcn. sä att der redau före Plauariens angre])p fuuuits 

 nägon .särnad eiler mimlre (tppning i dess yttersta väfuadsiager, är det dock alldeles 

 säkert, att bälet i den form, bvari det efter Plauariens bortgäug befauu sig, bufvud- 

 sakligen framstälts af denna. Ett par audra Clepsine-exemyAar, som fortfaraude 



AutR Keg. Soc. Physingr. Lnnd. T. VII. .3 



