32 P. Bergenflal. 



kvarstä betydliga mängder af storkärniga spermatogonier. Vesieulte semiuales hysa 

 ocksä hos ett sä pätagligeu i honstadium betintligt djnr ganska betydliga sperma- 

 niassor upplagrade. För närvarande mä det auförda vara nog för att visa, att pro- 

 terandrieii ulldeles icke är strängt genomförd hos fiera af vära vanhga sötvattens- 

 triklader. Det synes da niimh'e füi-vänaiide. att testes normalt kvarstä, och l)ilda 

 Sperma äfven lies fiillt honügt mogiia individer bhaud hafstrikladerna. 



För öfrigt synes icke heller ordningsföljden för organernas utbüdning A-ara sä 

 noga bestämd. ty om ocksä i alhnänhet gulkörtlarne varit längt hunna i utveckling 

 hos de individer, hvilkas testes hat't stora. sperraafvlda centrala hälighetcr. sä finnas 

 ä andra sidan ä en snittserie, der testes äro niycket längt hunna i utveckling, knap- 

 past nägra upptäckbara gulkörtlar. Fig. 12 och 15 Tafl. II. Ovarierna äro sniä 

 men innehälla dock ganska stora ägg. I nägon man torde denna egeudomliga ab- 

 normitet kmnia förklaras deraf, att det djuret. hvaraf Serien är framstäld. under 

 gauska läng tid lefvat i ett litet akvariuni och ej hat't tillgäng tili passaude uäring. 

 Märkligt är i alla fall, att en ytterst mägtig bildning af sperma försiggätt, hvadan 

 ocksä just deiuia snittserie ligger tili grund för de nedan meddelade upj)gifterna om 

 den utomordentliga vidden af de s|)ermafylila vesieuhe seminales. Den olillräekliga 

 näringeu bar alltsä här icke iiiverkat jiä den hanliga apparaten nien synes deremot 

 hafva sä godt som helt och liället inidertryckt den vidare utvecklingen af gulkört- 

 larne och ovarierna. 



Anuu en fräga mä i detta sammanhaiig frän dessa djur belysas. Loman bar 

 sukt föi- Biimliion göra gällande, att de främre testes skulle vara stadda under till- 

 bakabildning. Hau säger (87 s. 81): «Wie die Land- und Süsswasserplanarien ohne 

 Zweifel von multiovarialeu Formen abstammen, jetzt aber nur zwei Ovarien behalten 

 haben, so ist die Behauptung wohl nicht zu gewagt, dass derselbe Process auch die 

 Zahl der Hoden getroffen hat. Ich glaul)e nun. dass das vas defei-ens bei den Vor- 

 fahren des Bipalium sich bis zu den vordersten Hoden erstreckte, dann einer re- 

 gressiven Metamorphose anlieimhel, so dass nur die hinteren Hoden])aare zu funk- 

 tionieren im Stande waren, wäln-end die vorderen zwar gebildet werden, jedoch 

 ihres Inhaltes nicht mehr los werden können, und also ebenfalls eine Rückbildung 

 erfahren». Jag bar visserligen visat (V)2 n s. 3;")). att vasa deferentia hos Bipalium 

 kewense — unga stadier — och Bipaliiiiii Diana nä ända fram tili första testis. och 

 att derföre, om Lomans äsigt verkligen passar för en del Bipalinmarter: den inga- 

 lunda bar giltighet för slägtet i dess helhet, men da hos sötvattens- ej mindre an 

 hos hafstriklader den del af vas deferens, som skulle stä i förbindelse med de 

 främre testes hos uägot äldre djur, synes sä helt hopträngd, att de fleste författarne 

 alldeles icke bemärkt nägot sädant, torde det vara af intresse att se. huruvida hos 

 Uteriporus de främre testes synas tillbakabildade i förhällande tili de längre bakät 

 liggande. 



Härvid skall först anmärkas, att det möter ungefär lika stör svärighet att 

 iakttaga de afförande gängarne för de testes, som ligga i kroppens bakre del bakom 

 de stora, vidgade delarne af vasa deferentia (vesiculse semiuales), hvadan vi da med 



