Studier öl'vcr Tiirbellarier. 47 



pä dct angifna sättct utau luastc l'oiklara l'iir \erkliga körteiceller. bolägna i detta 

 iiitiTinodiära skikt. Sistuäinnda väfiiad iir ocksä ojeint'(>ilii;t likare ])ii känior hos 

 Gioiiht sefimentata an hos Vterijwrus. Muskulatureu är lios Giinda vida kniftigare 

 an hos l'teriporus. Siirskildt t^äller detta, säsoni eu bück pa ligg. 21 och 23 genast 

 Adagalägger, den inre linginuskulaturcii i de 2 öl're tredjcdclarne af i)enis, der ]^e- 

 niskortlarnes utföringsgÄngar antingi'U alldeles ifke ellcr i holt ohetydlig niiingd 

 intränga tili penis' centrala halighet. Här ser mau minst 3, ofta 4 eller ö inuskel- 

 fibrer ligga utantTn- hvarandra. I den nedersta tredjedelen dercmot är miiskellagret 

 nivcket svagare och dcrtill naturligtvis iiiycket sönderdeladt genoui de talrika, dot- 

 sanima genomsättandt' utroringsgängarne. Häruti öt'verensstäiumer denua nedersta 

 tredjedel med sjelt'va pcniskanalen hos Uteriporus, der ringiniiskulatui-en likaledes 

 var mycket .svug — vida mindre tvdlig an hos G. segmentata. Äfveu den perifera 

 i'ingmnskulaturen är kanske uägot krat'tigare hos sistuämnda art. Jag bar redau 

 jiäiiekat, att peniskanalens epitel är hos denua Gunda-art tydligast i uiellersta delen, 

 <ler detsanmia otvifvelaktigt är ett cyliuderepitel, och ät'ven i nedre tredjedeleu niä 

 det med rätta erhälla en sädau beuämniug. 



Deremot kau jag icke hälla det berättigadt att kalla det yttre penisepitelet 

 hos denua art ett cyliuderepitel. Derigenom skulle eu äuuu större olikhet uppstä 

 emellau G. segmentatn och dess samslägtiugar, äu soui verkligen förefiuues. Väl 

 är det yttre epitelet här nägot högre an hos Uteriporus, sä att cellkärnorua uästan 

 alltid ligga helt inuti plasmat och ej syuas bilda uägra uppskjutande suiäkullar, 

 n]eu al'staudet emellau käruorua är dock gauska betydligt. Afveu här finues uägou 

 vexling i käruoruas tal. Ktt i uedre delen kärnfattigt epitel ätergifver figuren. 

 Nägot rikare pa käruor är vauligeu epitelet uppät, emot penisslidau, meu stör skil- 

 nad i epitelets tjocklek företinues niera sällan. Plasmat synes vara hyaliut och 

 visar eu nägot tätare fri rand. Pä denua bar jag raängenstädes iakttagit mycket 

 smä. nüstau tagglika u|)|)liojningar. Denua vätnad ter sig alltsä autingeu säsom 

 ett syncytinm eller säsom ett ätmiustoue uedtill mycket platta<lt skifepitel. I all- 

 mänbet kunna ä snitten platt inga eellgränser upptäckas deri. 



Hos Gunda [Ihre Fig. 24 visar penis liksom hos Uteriporus en skarp olikhet 

 emellau epitelet i peuiskaualeu och i vasa defereutia. De seuares förlopp i penis- 

 basen hafva vi l'öriit lärt känua. Peniskaualen är här mycket läng och försedd 

 med ett ovanligt bögt cyliuderepitel, hvilket icke obetydligt erinrar om det in- 

 uersta lagret hos Uteriporus, och hvars tydliga egeuskap af ett epitel är ett kraftigt 

 stöd för uppfattuingeu af näuuida lager säsom ett egendomligt cyliuderepitel. Cel- 

 lerna äro mycket smala med i synuerhet ä sublimatpreparat syunerligen skarpt ut- 

 bildade. membranliknande gränsliuier. Up])till och i midteu af peuiskanalen syuas 

 uägra polygouala maskor, hvilka skulle motsvara tvärskurua cellcr. Cellkärnorua 

 äro mellertid ojemförligt färre an dessa skenbara eellgränser, ett forhallan(]e, som 

 jag icke kau nöjaktigt förklara. De ligga ujereudels i närlieten af cellernas luidt. 

 Sä.soni tiguren utvisar, l'ortsätter sig den i vasa defereutia gauska skarpt fraiuträ- 

 <laude gräusmembraueu i eu raud utauför innersta lagret vid peuiskaualeu, hvilket 



Ac;ta Keg. Soc. Physiogr. Luiid, T. VIX. 1 



