68 D. Bergendal. 



staclier blifvit sedda. Frän denna ovariets bildiiingshärd skjuter vid />' en utlöpande 

 gren djupare in, och vid b'^ äterfiuues ett fatal liknaude celler vid ovariets iure rand. 



A de snitt, hvilka följa bakom det at'bildade, niinskas snart uog denna grupp 

 af yngre ägg och indifferenta kärnor, sä att der endast iakttages ett tuniit lager ung- 

 domliga och smä kärnor utnied gränsmeiubranen a en motsvarande sträcka, och 

 slutligen finner man äfven der ganska längt utvecklade ägg. A snitten genom den 

 framför det at'bildade prejiaratet befintliga delen af ovariet tilltager denna cell- 

 massa nägot i mägtighet ä de fürsta snitten, hvarigenoni den nyssnämnda cell- 

 gruppen />' konnner att skjuta ganska djupt in nti ovariet, der den bildar en nägot 

 ofvan ovariets centrum betintlig, liten cellmassa, hvilkeu är omgifven af niogna ägg. 

 An längre framät uppträda mognare ägg äfven vid j'ttre randen, och slutligen för- 

 trängas och isoleras dessa ungdomligare celler nästan helt och hallet af mognare 

 ägg A andra sidans ovariuni äro förhällandena ganska enahanda. Blott utgöra de 

 mognare äggen ännu mera uteslutande heia ovariets massa utom vid yttre randen, 

 der äfven här en grupp af mindre kärnor tinnes. I hufvudsak hafva ocksä alla 

 undersökta ovarier visat liknande byggnad. Det är alltsä hos dessa former 

 ännu mindre an hos U tcriporus möjligt att i enlighet med Chich- 

 Kopps antagande pävisa ett periferiskt lager af unga bilduings- 

 kraftiga celler, snm icke skulle utdanas tili ägg utan i stallet be- 

 sörja äggbildning und er följande mognadspe rioder. Üni sädana 

 förekomma hos dessa djur, hvilket torde vara skäligen tvifvelaktigt '), mäste 

 regenerationen af ovariet försiggä frän denna huf vudsakligen om- 

 k r i n g o v i d u k t ä n d a n befintliga u n g d o m 1 i g a v ä f n a d s m a .s s a. 



Hos sötvattenstrikladerua äro stödjesträngarne i alimänhet mindre ut- 

 vecklade och företrädas äfven i mognare äggstockar af större plasmaklumpar med 

 kärnor. Sädana äro särskildt talrika i ovariets perifera delar. Om dessa perifera 

 celler Säger ocksä Iijima : «doch dürften die äusseren, wenn sie sich überhaupt je- 

 mals zu Eiern entwickeln, dies erst sehr spät thun». Ora nägot kvarstäende bild- 

 niugslager talar han sälunda icke. Da jag icke har plats för nägon afbildning af 

 sädana ovarier. skall jag ej vidare orda derom. 



Hos land t ri k lader na tinner jag ä mitt obetydliga material af köns- 

 mogua djur samliandet emellan det omgifvande mesenkymet och stödjesträngarne 

 emellan ovariets ägg .sä tydligt, att det knappt synes möjligt bestrida stödjeskelet- 

 tets mesenkymatiska uatur. Mellan de stora äggen ligga ocksä otvetydiga unga 

 äggkärnor, och sädana tinnas nog äfven i ovariets perifera del. Men lika säkert 

 är, att äfven i yttersta lagret af ovariet äro derjemte ganska mogna ägg tillstädes. 

 Emellertid kan jag af ofvan angifna skäl endast lemna dessa antydningar. Da vi 

 emellertid sett de i äldre delar af ovariet hos Gunda sä tydliga stödjesträngarne 

 saknas i yngre delarne, och da sädana icke heller tinnas i det unga ovariet af Bi- 

 paliuni kewense, kanske den afvikande bilden hos äldre landtriklader hufvudsakligen 



Jfr ofvan sid. 30. 



