studier rtfver Turbellarier 85 



liggaiuic ci'll a saninia snitt (oj i saniina lnl)) 7ö — S5 Mik? läiigd. dess största lirccid 

 iir lö Mik. Kärnaii liar nästaii .saniina stoi-lek soin (\e\\ ton-a. Kaniaiis t'orni är 

 oftaiT aHäng an ruiidad. tless bcyränsniiio' vanliü-on näti-nt kantifi'. Den är niycket 

 kompakt af siua. tattliggande körn; äfven ä tuniia snitt scr jag ingcn tyillig struk- 

 ttn'. Iixai-kfu a Imrax- eller |iikr()karniiniiie|iarat, cj licllrr a haniatciwlinfärgade snitt. 

 Nucleolus söker jag ofta förgät'ves. l)et hör emellcrtid sarskildt t'raniliallas. att äfven i 

 de inognaste djui'ens gulstockeeller kärnorna äro mycket tydiiga. Körnen i eellplasniat 

 äro ganska tättliggande med axlar al' 2 — t Mik:s längd. I'ärgämnen liat'va de i all- 

 mäiihet obetydligt upptagit. A pikrokaniiinpnpaiat äro gnleellerna ot'tast brungula, 

 hvilket syiies liero pa. att körnen ;ir<i Ijnst gnlaktiga euer ofärgade, mcn mellan- 

 liggandc smäkorniga plasmanät liar anlagit nägol mörkare färgton. 



Ovidukt och gulstockar hos ffonda-arterna. < )m dessa liar jag enda>>t l'öga att 

 meddela. da jag ieke egnat dem nagot mera ingäende studiiini. Det är hut'vud- 

 sakligen hyggnaden al" ovidnktens IVänü^ta stycke. sdiii tilldi-agit ^ig mitt intresse. 

 Hos G-iinda segmentata ittgär Ovidukten Iran ovariets imdj-e sirla. Hos Gtmda Ulvff 

 utgär den inera trän gränsen emellan yttic ocli nnilre sidaii. Wendts skematiska 

 figiir (Fig. 11 Tal'. XIX I lorde kna]ipast gil'va en uoggraiui föreställning oni ovi- 

 dnktens förliällande tili ovariet hos G. Ulrtp. A deniia ser man oviduktens läga 

 epitelceller IVamät hlifva änmi lägre samt upphöra. der Ovidukten «ammansmältei- 

 med ovariets gränsmemhran. Det skulle här sälunda alldeles ej tinnas nägon mot- 

 svarighet tili den aniiailliknande l'rämre delen af Ovidukten, som vi nyligen skildrat 

 hos Uteriponts. Studera vi nägot närmare l'rämre delen at' Ovidukten hos Giinda 

 UhfP, skola vi emellertid hnna rätt anmärkningsvärda fiirhallanden. 



Kör att klai'göra l>yggnaden af denna de! skall jag skildra en tvärsnittserie 

 och en sagittal snittserie. W hörja med den l'örra och konstatera t'örst, att Ovi- 

 dukten ej träder i förhindelse med liakersta delen at' ovariet. — \'i t'olja snitteu 

 bakifräii framät. — Hnitten äro unget'är 7 Mik tjocka. Pä de forsta tvärsnitten 

 genom ovarialdelar ser jag Ovidukten ligga ett godt stycke frän ovariets yttre rand. 

 Den liggei- ännu ä fjerde snittet — bakifrän räknadt — 35 Mik frän ovariets rand. 

 Ovidukten är nästan rund och saknai- nästan helt och hallet lumen. Dess vägg 

 bildas af H) i)yramidlika celler med rätt stora kärnor. Forst a Htde snittet träder 

 Ovidukten intill i>\'ariets yttre vägg, gräusmemljranen emellan dem liAller just pä 

 att försvinna a detta snitt. Ovidukten visai- im ett tydligt lunien pa (5 — 8 Mik:s 

 vidd. A 10:de snittet bildar Ovidukten en oval ansvällning vid ovariets yttre vägg, 

 och dess gränsmemhran öfvergar i ovariets. hvilket l'örhällande ännu kvarstär ä 

 det fOljande ll:te snittet. Det är a detta och ä det närmast följandc 12:te snittet. 

 som Ovidukten har en jemförelsevis stör hälighet. och som dcMi kan anses hafva sin 

 egentliga förhindelse med ovariet. Del mäste nemligen vara här, som de t'örsta 

 äggen upptagas iir ovariet. .lag skall derl'öre meddela en afbildning af denna ova- 

 rialdel, Fig. 55 'Fall. \'l. \'i se oviiluktcn od genomskuren vid ovariets yttre rand 

 ett godt stycke oi'vanoni dettas understa del. 0\iduktens yttre vägg visar. der den 

 vinkclrätt öfverskurits. en väl utliildad gränsmembran. som helt sannnanlüper med 



