studier ("ifvor Tnrl)fllarior HM 



vägg (MiK'llaii riessii (ieliir. Crllkarnin-na. som i den hakre dcleii al' iVn-liimlniugs- 

 gftngarne äro gaiiska rcgclhuiulot lagrade. iiitaga aldrig ett regelhundct läge i utenis- 

 hlnsorna. De äro alltid inora eller mindre sammangyttrade ocli merendels tetnligen 

 langt aHägsnade ifräii griinsnienibraiieii. Jag skall söka skildra deras förliallaiidc ä 

 nAgra snittserier. 



Fig. :51, TaH I\' visar eii snedt sagittal siiittserie genoin ett djiir med <ännu 

 oiiiogna gulstockar och med (ii'ra skikt spermatogoiiier i testos. Vi börja med Fig. 

 Hl e. der turbindning.sgaiigen öfvergär i uterusblasan. I den förre är epitelet regel- 

 bundet. Pä gränsen eniellan bäda se vi nägra kärnor saiMnianbopade. tili ven.stcr 

 ligger eil annaii käriigru|i|i, oeli (ill liöger synas nägra teniligeii regciluiiidet belägna 

 kariior. A Fig. 31 d. .som t'ramställer närmast följande snitt, ligga niyeket fä kär- 

 iior i det perit'eriska plasmat; dereniot se vi en grupp pä mellan 1.") och 20 .sam- 

 mangyttrade käriior i centrum, och ungefärligen samma bild möter oss ä följande 

 .snitt. Fig. 31 c, der bela kärngrnppen kan sägas bilda ett iS-formigt band, som 

 nästaii tudelar nteru,sl>lasaiis iiiasnia i tvenne bält'ter. Nästa .snitt Fig. 31 b visar 

 vida tarre kärnor. af bvilka nägra ligga rätt nära uterusbläsans rand. Det bör cm 

 ilem uttryckligen iiäjiekas. att de äro tangentialt. ej radiärt. lagrade. A det sista 

 snittet Fig. 31 a l'ramkomma äfvenledes ett riiiga antal kärnor, hvilka ieke äro 

 särskildt hoppackade. 



A den likalede.s sagittala snittserie, ä hvilken den i Fig. 48, Tati. \'I ätergifna 

 uterusblasan betinner sig, liafva jiä samma satt kärnorna alldeles t'örlorat den an- 

 ordning. som man mäste antaga. att de uispruugligen egt, och ligga an i ett tätt 

 bägformigt band onikring en del eentrala vakuoler. an bopkiumpade tili en nästan 

 oval grup)), i hvilken den eiia kärnaii ot'ta berör den andra. och hvilken kärngru])p 

 är lagrad i dorsala hälften af uterusblasan. Frän äniiu en auuaii serie kuiuia vi 

 iakttaga motsvarande kärnanordning k Fig. ÖU, och äfven Fig. ö2 frainställer skä- 

 ligen oregelbuiideu fördelning af kärnorna. Nägot mera jenuit t'ördelade tinner jag 

 kärnorna ä ett par horisontala .serier. inen äfveu der förefinnes ätminstone en ten- 

 dens tili samma hopträngning af desamma. Kärnorna torde sälunda alltid vara 

 mer eller mindre sammangyttrade. nien an bilda de ett mera y)eriferiskt band, an 

 äro de inskjutna mot liläsornas centrum. Aldrig intaga de ett sädaiit läge, som 

 man skulle vänta sig i ett regelbundet cellager. Hos alla af mig iindersökta djnr 

 liafva cellgränserna utpiänats och cellerna sammaiismält tili ett syncytinm. i livilket 

 kärnorna erhällit en ytterst oregelbunden anordning. redan ganska längt, iiinan 

 djuren kouserverats. 



Fräga vi derefter: liuru förluilla sig ilessa cellkärnorV äro de stadda uiuler 

 upplösning? sä kunna dessa frägor icke detinitivt besvaras. hvilket väl tonU^ bero 

 deri)ä, att individer. som innehällit u&gra kokonger eller ungar ieke anträffats. 

 Kndast sä myeket kan här angifvas. att hos de ])ätagligen mognaste djuren är kär- 

 nornas form niyeket ve.xlande. Rtt fatal kärnor äro ovala. men de Hesta äro läiig- 

 dragna, mera eller mindre kantiga. T nägra fall frainkomma bilder. som bäst skulle 

 fürklaras genom antagaude af ett kärnoruas sönderfallande. da man eniellau nor- 



