102 n Kfi-n-enHal. 



mala större käriior ser andra. .som l)cstä af löst ho])lairi"arie ocli oregolbundct for- 

 inade koraiuassor. Afveiisä ser man en del kärnor. livilka visa ganska djupt in- 

 skäi'aade ensidiga insiioniingsveck, Till strukturen äro kärnorua ganska kom|iakta. 

 Nucleoli har jag i allmänhet icke kunnat se i dem. 



Det har redan lorut i förbigäende omnämnts. att nägot regelbundet lumen oj 

 fiunes i dessa s. k. uterushläsor. Vi'ir att meddela eu nägorlunda fullstäudig skil- 

 dring af lumons form i dessa organer skulle jag hehöft meddela ännu ett liögst 

 betydligt antal tigurer. da det är myeket besvärligt att med ord klargöra de syn- 

 nerligen vexiande förhällanden, som dettii visar. A den i Fig. 31, TaH. I\' afbil- 

 dade serieii tinnes intet sammanliäiigande lumen. HIott ä ett par suitt, Figg. 31 

 c och 31 e, framkomma vakuolhknande iiäligheter uti plasmat Och pä samma 

 satt är det ofta fallet, att man kannei- sig tveksam. huruvida betintliga större hälig- 

 heter höra tolkas säsoin delar af ett urspnmgligt lumen eller säsom vakuoler i 

 plasmat. Da liäligheterna stä i förbindelse med förbinduingsgängens lumen. kan 

 ju lugen tvekan rüila, att de höra au.ses utgöra ett verkligt lumen. Sä har jag 

 ocksä ä Fig. 48 tolkat atskilliga blasliknande häligheter, i hvilka ett tradigt och 

 kornigt inuehäll är t:)eläget. Det.samma gäller om Fig. ö2, der tor öfrigt relativt 

 enkel utbildning af lumen synas förelinnas. 1 alla hittills skihh-ade fall liafva hä- 

 ligheterna varit omgifna af rikligi ]ilasma, men i andra fall liar jag sett en ganska 

 stör hälighet ligga i eua ändan af uterusbläsan antingcu omedelbart iuvid basal- 

 membraneu eller skild fräu densamnia genom ett ytterst tunnl. knappt matbart 

 plasmaskikt. Sä är fallet vid bakre ämlau af ven.stra uterusbläsan a l''ig. 3(>. TaH. 

 1\'. Och ä den serie. som närmast ligger tili grund för skeiuat, l'ig, 4, liiuier jag 

 ä eiia sidaii en hälighet i l)akre ändan af uterusbläsan och ä andra ett ungefär 

 lika stört lumen vid nteru.'il)läsans främre ända. Bäda gränsa nästan omedelbart 

 intill basalniembrauen. i)en vid främre ändan betintliga bläslika häligbeten star i 

 omedelbart samband uriI förbinduingsgängens lumen. Stiinddm liafva sadana ut- 

 vidgningar vid ändai'ne kunnat visas stä i förbindelst' med livarandra geuoiu en 

 oregelbuiidet förlöpande gäng, eller genom Hera bläslika häligheter. som ledt öfver 

 i hvarandra. Men uti icke fä ulerusblasni' har lumen autiugeii uästau helt saknats. 

 eller har detsamma utgjort en isolerad hälighet. belägen ä olika, stallen i blasornas 

 plasma. Af det. som im anförts oiu uterusbläsoruas hälighet. kan mau helt visst 

 draga den slutsats. att nägot regelbundet lumen alldeles icke i tlem förekonuuer, 

 samt att deras lumen säluuda näppeligen kan hat'va uägon betydelsc för den dem 

 tillkommaude uppgiften vid fortplaiitningen. Säsom receptacula seminis torde de 

 alltsä näppeligen böra uppfattas. Det kanske derföre kan synas egendomligt. att 

 de benämnts (uterus-)bläsor. Nägot amiat lämpligarc uamn. som ej var alltför 

 ohandterligt, künde jag ej utHnna. 



Aterstär ännu att egna nägra ord ät det riküga plasma, som culigt ofvau.-<tä- 

 ende tydligeii utgör uterusbläsoruas hufvudmassa Det är merendels Hukornigt och 

 toreter en skäligen likformig beskatTenhet alltigenom. Stundora har det visat en 

 ganska tydlig nätstruktur, Fig. 31. Detsamma torde väl kuuna sagas om plasmat 



