48 D. Bergendal. 



faktum ocksä bestvrker detsaminas epiteliala natur. Emellertid visar detta cpitel 

 ingen skarp yttre gräns. Nägou tydlig basalmeinbran ser mau icko, men der fram- 

 komma här och hvar liksom smärre stycken af eii sädan. Snittserier af djur, kon- 

 serverade i het alkolml och i ('hichkopps vätska, skilja sig föga frän förutiiäniuda 

 skildring. Cellerna äni stundom snialare nedät och vidga sig trattfonuigt niot den 

 fria ändan. Kärnorna synas äfveii der färre an de polygonala njaskonia. A snitt 

 fräu med pikrinsalpetersyra tixerade djur framträda nägot Hera käruor an ä de 

 andra. De mot penisspetsen belägua nedersta cellerna äro kortare och hredare an 

 de öfriga samt ät'ven ä sul)limatpreparat tydligt kärnförande, dessutom äro de uiyc- 

 ket rikare pä protoplasma. De syuas öfvergä uti det yttre epiteiet. 



Gunda UJvce har vida svagare muskulatur i penis an de bäda füiut beliaud- 

 lade formenia. Wendt uppgit'ver härom, att det enda af de für andra Planariers 

 penis beskrifna muskellager, som här torefiunes, skulle \ara det iure ringmuskel- 

 iagret, och att detta dertill är «unregelmässig und schwach entwickelt». I denna 

 senare uppgift har jag all auledning att instämma. ty det är snarare spridda trädar 

 vid de inre epitelcellernas has an ett samnianliängaude lager. Delvis tili t'öljd 

 häraf blir ocksä epitelets gräns sä svagt l'ramträdaude. Aumärkniugsvärdt är ocksä,, 

 att knappast nägot särskildt riugniuskellager kau skrnijas omkring vasa deferentia 

 i penisliäsen. Starkast är riugmuskulaturen uthildad, der de bägformigt gäende 

 vasa del'ereutia l)öjt om nedät och hopträugas, inuan de utniymia i pcniskaualen; 

 der ligga muskelHbrerna tätare och äro betydiigt starkare äu längre ned omkring 

 peniskanaleu sjelf Fig. 24 pm.sp. De Hbrerua kunna tydligtvis dels uppl'attas säsoni 

 en rausculus sphincter dels ock säsom en rnusc. coustrictor für att med fart ut- 

 pressa spermat genora peniskanaleu. Säväl genoni beskat'fenheteu af peuiskaualens 

 epitel som genom den sä svaga riugmuskulaturen onikriug vasa deferentias hori- 

 sontalt gäende delar skiljer sig G. Ulrir betydiigt fräu häde G. gpgmentata och 

 Uteriporn». 



Enligt Wendt skulle ett periferiskt muskellager fuUstämliiit sakuas, och G. 

 Ulvm skulle derigenoiu afvika ej blott frän G. segmcntafa utan ocksä frän de hit- 

 tills beskrifna Trikladerua üfverhufvud. Det skall ocksä medgifvas, att det är .syu- 

 nerligen svärt att fä fram en tydlig bild af den uuder yttre epiteiet liggande väf- 

 naden, da den är mycket stärkt hojdrängd. Skulle W'endts äsigt vara den rigtiga, 

 skulle man emellertid här hafva en synnerligen mägtig basalmeuihran, ty der frani- 

 träder ä färgade suitt ett ganska kompakt lager emellau epiteiet och intermediära 

 skiktet. Vid lämplig belysuing ser mau dock med tillräcklig tydlighet i detta yt- 

 tersta lager geuomsnitt af smala ringnniskellibrer, hvilka visserligen bryta Ijuset 

 gauska lika med den biudmassa, som hopbiuder dem, och hvilken här i allmäuhet 

 är ganska rikligt förhanden. RingmuskelHbrerna ligga, sa vidt jag kunuat se. 

 aldrig i mera äu ett skikt. Pä dcras iuätväuda sida syues ett smalt längslöpande 

 färgadt skikt, som jag autager vara ett svagt längsmuskellager. och iunanför detta 

 kommer samma kärnband af tättliggande, ofta längsträckta käruor, som jag förut 

 skildrat frän Utmporvs. och hvilka lämjjligast forde hänföras tili intermediära skik- 



