62 



D. Bergendal. 



mig kärna. I allmänhet äro kärnoriia kompakta, företeende ungefärligen samnia 

 bild som gulkörtelanlagen, ehuru bland dem finuas nägra celler med luckmre kär- 

 nor af ungefärligen samma utseende som de yngre äggcellerna i tVämre delen at' 

 ovariet. De ha stürre plasmagärd an de öfriga. meu körn ha äniui icke börjat 

 uppträda i denna. Cellgränserna äro mycket otydliga bade i ovariets främre parti 

 och i dessa nedre delar af detsannua. Bakät sammausmälta dessa undre cellmas- 

 sor med ovidukten.s främre del, och förmedelst dennas väfnad stä de i förbindelse 

 med gulkürteliober. Nägot omedelbart sammanhang emellan dessa delar och 

 gulkörtellober framkommer dock icke pä mina preparat, men det kan mycket väl 

 täukas hafva förefuunits ä yngre stadier. A preparat af ett yngre djur, der de 

 yttre könsorganerna ej ännu äro füllt utbildade, äro likväl icke desto mindre ova- 

 rierna ovala och ganska skarpt begränsade. Hos det djur, hvars ena ovarium fram- 

 ställes i Fig 42, tinnes ä andra sidan ett ännu större nästan fyrkantigt ovarium 

 med mognare ägg i bakre delen och för öfrigt samma struktur, men är ovariets 

 undre gräns mot mesenkymet nägot bättre framträdaude. 



Hes flera exemplar af l'tenporus tinna vi alltsä eu betydhg olikhet emellan 

 olika delar af ovariet. Det ena partiet innehäller längt utvecklade ägg och visar 

 en skarp gräns mot omgifvande väfnad, uiider det den öfriga, merendels större 

 delen endast har yngre celler, hvilkas natur ingalunda med säkerhet kan bestäm- 

 mas. Det har sälunda icke varit utan nägon tvekan, som jag uämnt eu del af 

 cellerua i dessa ovarialdelar für ägg. Eu annau egeudomlighet för dessa miudre 

 utvecklade ovarialdelar är, att deras begränsning mot omgifvande väfnad är mindre 

 skarp, mäugen gang tili och med knappt pävisbar. Hufvudsakliga skälet för att 

 tolka nägra af de i desamma belägna cellerua säsom äggceller har legat deri, att 

 de befuuuit sig pä sä väsentligeu olika utveckling.sstadier, ett förhällaude, som icke 

 plägar förekomma i de andra organer, hvilka här künde ifrägakomma, nämligen 

 gulstockarue. 



Det gifves dock törhända ännu eu aunan möjlighet. Mau skulle kunna känna 

 sig stärkt frestad att jemföra dessa, af unga celler bestäende ovarialdelar med de 

 bildningar, hvilka förekomma hos Phagocata, och hvilka Woodwoeth nämnt paro- 

 varier (i'l s. 33). De omgifva ovariet ofvautill, framtill och utät. Till sin struktur 

 öfvereusstämma de nära med yngre gulkörtlar och anses äfven af Woodworth vara 

 specielt utdanade delar af ovariet, frän hvilka gulkörtlarne utbildas. Under det 

 ovariet visar eu jemu gräusyta, äro parovarierna mera eller mindre loberade (1. c. 

 PI. II Fig. 21). Men i motsats tili ifrägavaraude bildningar hos Uteriporus synas 

 de vara temligeu skarpt afsatta frän den äggförande delen, den egentliga äggstoc- 

 ken, och visa äfven temligeu eusartade celler, under det den sistnämnda visar skarp 

 olikhet emellan äggeu och balkverkseellerua. 



Högst egeudouiligt är att olika iudivider af Ufertporus visa sä ohkartade ova- 

 rier som de ofvan skildrade. Pä djurens olika utveckliug kan detta icke bero, da 

 skilnadeu deri varit alltför ringa, och da dessutom i nägra fall vida yngre djurs 

 ovarier icke företett sädant utseende. Da vi dertill veta, att hos andia Triklader 



