6fi I>. Bergendal. 



kuima tvenue slag af sniä kärnor merendels äfven der urskiljas neruligen 

 1) rundade, iiägot bläslika med relativ! storniaskigt nätverk, i livilket körn kunna 

 temligen lätt sköiijas, samt 2) äunu mindre, merendels ovala tili aHänga, tätare 

 kärnor med tinmaskigt kromatinnätverk, i hvilka det vid samma förstoring är myc- 

 ket svärt att se nägra särskilda körn. Dessa senare kärnor likna ganska betydligt 

 dem, hvilka man sedan tinner i strängbalkarne niellan de mognare äggeii. Men 

 det synes förekomma öfvergängar emellan dessa bäda kärnslag, hvadan det andra 

 slaget mäste anses vara de indifferenta, ur hvilka säväl äggkärnorna genom vidare 

 utdaning som strängbalkarnes kärnor — som det vill synas utan betydligare för- 

 ändringar — fraingä. Jag har derföre icke heller här hos G-unda ansett mig böra 

 förklara dessa stödjebalkar tor mesenkymatisk bindväf, huru förledaiide an säväl 

 sjelt'va deras utseende som ock <leras fürhällande tili gräusmembranen synts mig 

 vara för en sädan uppfattning. 



Äfven med hänsyn tili en annan fräga lemnas nedanstäende skildring af ett 

 ovarium frän Giinda Ulrtp. Bade Lang och Wendt uppgifva för Giinda-artema, 

 att de äldre och större äggen ligga i ovariets midt och de yngre i dess omkrets. 

 Detta är visserligen ofta nog händelsen i yngre oyarier, men om man häri ville se 

 en bekräftelse af Chichkopfs ofvan refererade uppgiftor. att i sötvattenstrikladernas 

 ovarier likasom i deras testes alltid kvarstär ett periferiskt lager af unga delnings- 

 kraftiga celler, skulle denna uppfattning vara ganska felaktig. Fastmera kan man 

 för äldre ovarier af Gunda-a.rterna., säsom jag ofvan gjort, angifva, att äggens ut- 

 veckling är temligen likformig i allra största delen af ovariet, och gäller detta ej 

 mindre för de periferiska an för de inre delarne. 



Vidare synes mig Wendt's stärkt skematiserade afbildning (1. c. Fig. 11, Taf. 

 XIX) ej motsvara de bilder. jag sett. A densamma ligga alla cellerna fria. nägot 

 nätverk IVainträder knappast, och de synbara sparen af ett sädant träda icke i för- 

 bindelse med gräusmembranen, utan denna gär säsom en fri lamell rundt om ova- 

 riet. Icke heller ser man nägot förliällande mellan kärnans beskaffenhet och äggens 

 mognad. 



Här skall derföre lemnas en afbildning af ett tvärsnitt genom ovariet i när- 

 heten af oviduktens inmynningsställe i detta. Fig. 39 Tafl. V. Ovariet har här 

 en höjd af 240 och' en bredd af 180 Mik. Pä detta stalle har det ocksä siu be- 

 tydligaste storlek. Sjelfva terminalstycket af Ovidukten kommer nägot längre fram. 



Vi utgä vid den följande detaljerade beskrifningen af en nästan mögen ägg- 

 stock af Gunda ülvtp frän detta snitt för att sedan skildra säväl de framför som 

 bakom detsamma tagna snittens afvikelser. I midten af ovariet befiniia sig här 4 

 i en rad öfver hvarandra liggande äggceller, som äro ganska mogna. I allmänhet 

 beröra de hvarandra. Vid (iet öfversta 1 a är dock ett tomrum, som icke synes 

 mig hafva uppkommit genom behandlingen. Emellan dessa mogna ägg är skelett- 

 nätet föga mark hart. Eljes framkoramer ett dylikt synnerligen tydligt bade i öfre 

 och inre delarne af ovariet. Närmast i moguad komma i ordningsföljd de med 2 

 samt .i' och 4 utmärkta cellerna. De skilja sig helt obetydligt frän den centrala 



