studier öfvfr Turliollaricr. 67 



nidens. Mon de iiro Ix-liigiin iilliloles inviil grii 11 snic in li ra n c n . <><■ li der 

 t'iniu's ej spAr a f uäudii pe r i t'e r i s k eollrad eiiiellan w r ä 11 p 111 e in 1) ra n eii 

 ofh dessa ägg. \'id cellernas yttre li(irn, der skelcttbalkar fürhindas med eller 

 utgä fräii gräiismeinhrauen, der ligga invid dessa eller i af dem hildade triangu- 

 lära rum smä känior af samma utseende soni de smä kärnor, hvilka synas lagra 

 pA, gränsinemhraiiens yttre sida eller tili oeh med kumia synas tili en del inskjutna 

 einelhm dess tihriller. Flertalet af de öfriga äggcellerna betiiina sig pä ett <K;h 

 samma, uagot yngre Stadium, meii äro äfven de ganska längt utvecklade. 



Tre celler, hvilka jag markt (leg afvika nägot mera. De hafva dragit sig till- 

 baka frän nätsträngarne och afrundats samt visa eu tätare, egeudomligt trädig 

 struktur: känian är otydlig, och denna ej niindre an plasmat har autagit en brun- 

 aktig färgton. Jag tolkar dem säsom under degeneration varande ägg och har för 

 denna uppfattning den grnnd, att ett par af dem nästan förete ett fettartadt utse- 

 ende, samt att man stundom finner dylika bildningar hafva sönderfallit i smärre 

 klum])ar. Det synes vara ägg, soni hunnit längt i utveekling, inen som icke kun- 

 nat i rättan tid utföras och derfore degenerera. Atminstone antyder deras struktur 

 i de fall, der en sädan ännu kan iakttagas, ett längt frainskridet mognadsstadium, 

 och deras läge längt ifrän oviduktändan har omöjliggjort deras utförande. 



Helt olika med den hittills beskrifna större delen af ovariet ter sig dettas 

 yttre och nedre del h i trakten af och ofvaiiför det stalle, der Ovidukten löper vid 

 ovariets rand. Der äro kärnor tili den grad hopade och cellgränser sä otydliga, att 

 strukturens alla detaljer icke med nägon absolut säkerhet kunnat klarläggas. Ett 

 par sakförhällanden kunna likväl med tillräcklig säkerhet fastställas. Mau kan 

 sälunda iakttaga mindre, jeran- och finkorniga kärnor, som ligga i ett gulaktigt 

 Protoplasma, och hvilka tili alla delar öfverensstämnia med de kärnor, som finnas 

 i oviduktepitelets celler, och plasmat liknar äfven dessa cellers plasma. Afvenledes 

 öfverensstämnia en stör mängd af dessa kärnor med dem, .som ligga emellan 

 äggen i den öfriga delen af ovariet. Jemte dessa kärnor och delvis inskjutna bland 

 dem, man ofta bildande tätt hoppackade grupper ligga andra, nägot större kärnor, 

 som afvika frän dem genom luckrare innehäll, i hvilket nägra skarpt färgade körn 

 och ett glest nätverk tydligt framträda. I de större bland dessa synes en otvifvel- 

 aktig, skarpt begränsad nucleolus äfvensom mindre körn inbäddade i lininträdarne. 

 Ett sparsamt f)Iasina omgifver kärnorna men visar knappast nägon trädig struktur, 

 som skulle kunna anses företräda de i äldre ovarialdelar befintliga stödjeträdarno. 

 A andra stallen tyckas mig kärnorna sä massvis hop])ackade, att det knappt kan 

 vara plats för nägonting emellan dem. Mellan dessa bläsformiga kärnor och kär- 

 norna i väl utbildade äggceller, som redan föra ganska mägtiga plasmamassor, är 

 likheten redan .släende, och dertill finner man alla önskvärda öfvergängar emellan 

 dem. Sädana synas da ocksä förckomiua frän de mindre bläsformiga tili de förut- 

 nämnda, sä att säga inditferenta kärnorna. Jag drager alltsä häraf den slutsats, att 

 vi här hafva en yngre, regenerativ del af ovariet, hvilken dock i detta ovarium 

 synes redan hafva tili största delen slutat sin verksamhet, eftersom inga delnings- 



