72 P. Bergendal. 



oviduktepitolet pä angifna sättet oeli l>ildar eii skiljevägg einellan ovarialväfiiadeii 

 och oviduktens lumeii Fig. ö. Alltefter soiu äggeii i'övstoras utplattas termiual- 

 cellerna. och plutligen uppstär genoDD cellernas förtuiming och hristning öppen väg 

 för de mogiia äggeii. 



I den na utvidgning förekommer hos alla djur med iiiogiia gul- 

 stockar ocli tili och med hos en del, som iiafva flertalet af dessa 

 smä och ännu prolif ererande. en klump spernia. Der ligger en kompakt 

 langdragen massa, som vid starkare lor.storing \'isar sig hestä af hopslingrade sper- 

 matozoer. Forst antog jag denna hildning vara nägot slags sekret, men uudersök- 

 ningen af fiera djur och särskildt af det, hvarifrän Fig. 5 tagits, hos hvilka samma 

 innehall ständigt äterkom, äfvensom jemförelse med spermat i de hanliga organeriia 

 göra det rullkomligt säkert, att ingen felaktig tolkning liär föreligger. Främre de- 

 len af spermaklumpeu har icke behällit den röda färgen utan ä Hera ])re])arat an- 

 fingen gulfiirgats säsom k Fig. ö eller forblifvit nä.stan ofärgad. Detta har .sannolikt 

 ingen sänskild orsak i nägon här behntlig egendomlig afsöndring, ty ä samma snitt 

 har en liknandc klump i Uterus pä samma satt erhallit den mot öppningen vettande 

 ändan gulfärgad. och äfven har jag sett s]")erma i sjulfva penis antaga delvis gul 

 färg. Spermats ho])|)ackniiig tili en tat massa mäste vara sekundär. Enstakti sper- 

 matozoer eller ett minch'e antal om hvarandra slingrade sädana iakttagas öfverallt 

 i Ovidukten. Och sedan de slingrat sig ända fram tili främsta ändan af Ovidukten, 

 klunga de .><ig alltsa tillsamnians med hvarandra tili ett .storre ganska tätt samman- 

 packadt och hopslingradt knippe. Stuudom ser man frän den större klum])en ut- 

 skjuta smärre knippen, ellcr ocksä finner man enstaka s|iermatozoer tili stön-e eller 

 mindre del hafva inträngt emellan de höga eellerna i oviduktens ändampull. 



Man skulle nu kuiuia l;iid<a sig, att denna, aiiipull u])pstätt just tili följd af 

 spei-iiiaanlHi])ningen. sä att den urs])rungligen jcnmtjoeka Ovidukten här utspändes 

 genonj de sig allt mera hopande s|)ermatoz()erna. Till en viss grad mä detta an- 

 tagande vara berättigadt. da äfven en del af den bakomliggande normalt byggda 

 Ovidukten vidgas för att gifva rum ät de i)äträngande spermatozoerna, men da den 

 främsta ändan eger en särskild byggnad. mäste detta ju ocksä hafva uägon bety- 

 delse. Att denna fräuirt' del skulle eriiällit sitt af höga celler med mycket ringa 

 vidd bestäende epitel tili följd af de sig samlande spermatozoerna, är naturligtvis 

 alldeles omöjligt. Vi hafva ju förut sett epitelet i de delar af vasa deferentia, der 

 spermamassor hopades, .sä utplattas, att det ä siiia stallen knaiipt künde ätertinnas. 

 — Att detta främre epitel, säsom jag är benagen antaga, har en afsöndrande bety- 

 delse för att hälla spermatozoerna lefvande. kau jag emellertid ej füllt styrka. Sä- 

 kert är att ilenna främsta del af Ovidukten funktioiwlit är ett sädesgömme, 

 hvarest sperma i stör mängil upplagras, färdigt att befiaikta de sig afiösande äggen. 

 Da sijermat som det vill synas fullkomligt konstant här samlas, mäste man väl 

 antaga, att sj)ermatozoernas inträngande i äggen försiggär, anfingen innau dessa 

 lemnat ovariet eller i denua del af Ovidukten. Da ej fullmogua djur statt tili min 

 dispositiou. kau likväl intet bestämdt upply.sas derom. 



