76 D. Bergendal. 



när rätt läu^-t hakät uiider de liär l)efintli.ii;a gulstockdolanie. Enstaka celler fiiinas 

 utanför riet aiii^ifna omradet dels omkriiijj; uterus dels längre fram utmed sädes- 

 bläsorna och här och livar i den utan för ovidukterna befintliga väfnadeii. De 

 sistnäranda äro dock rätt ik. och man mäste derfüre anse, att denna körtel är tem- 

 ligeu bestäindt lokaliserad. Dessa kurtelceller antaga en fiillkomligt karakteristisk 

 färg. 8karpast synas de framhät'vas genom i)ikrokarniiufärgning, da de antingen 

 antaga en egendomlig gulbnin färg. soni icke obetydligt afviker ifrän hudkörtlarnes 

 raera Ijusgnla, eller oek en rödbrun. äfvenlodes lätt igenkänd färgton. Afven vid 

 färgning med boraxkaniiiii eller hnmatoxylin framträda ifrägavarande körtels ccller 

 ganska skarpt. 



Cellerna uro oregelbundet tormade, men tydligen äro de ej sä skarpt ho[i- 

 tryckta soni gnlstdckariies eeller ; formen är ej sä ofta utprägladt polygonal, utan 

 visa de oftast mera afrundade hörn. Do äro vidare merendels ätskilda frän hvar- 

 andra geuora bindväissträngar. Under det gulstoctkloberna uppkomma af enhethga 

 anlag, hvilkas celler ej ätskiljas, gäller detta alldeles icke om skalkörtelns delar. 

 Dess celler liafva sjelfständiga utföriugsgängar. Plasmat är kornigt ocli visar ej 

 sä tydlig kamring som gulstockcellernas plasina. De äro mindre an gulcellerua. 

 och kärnorna äro äfven miudre an de senares samt antaga mindre stark färg an 

 dessa, de äro nemligen ej sä kompakta. lUforingsgäugarne samlas i mägtiga strän- 

 gar, och emellan dem äro här och der körtelceller iusprängda, frän hvilka äfven 

 gängar afgä. Hvad angär gängarnes inmymiing i den opariga Ovidukten, bar jag 

 redan nämnt, att de inmynna i deusamma under största delen af dess lopp. \^v 

 intränga frän alla hall. Emellertid kau man säga, att nägon ohkhet förefinnes. 

 Undre väggen geuomsättes längst bakät af eu massa utföringsgängar. derpä genom- 

 sättes under ett langt stycke väggen i ifcs^ lu'la omkrets af sädana. Längre frainät 

 genomsätta gängarne füret rädesvis sidoväggarae, och slutligen kommer främsta de- 

 len, der inga gängar företiiuias. Det forde kunna vara lämpligt tillfoga. att inga 

 utföring-sgängar intränga i de ännu skilda ovidukterna. ehuru omkring tvärgäende 

 Ovidukten ligga talrika sadana körtelceller. Lika litet inmymia de i de af dem om- 

 gifna förbiadningsgängarne ellei- i uterus. odi likväl äro iiWren dessa organ i all 

 synnerhet de förslnämnda helt omlagrade af sadana körtlar, och utföringsgangarne 

 frän en del längre frainät oeh utantVh- förbindningsgängarne belägna körtlar stryka 

 alldeles ofver dessa för att nä fram tili opariga Ovidukten. Fig. 21 Tat!. III oeli 

 Figg. 48, öd oeh 'r2 Tati. VI Pä .samma satt stryka de ganska nära förbi anti'um 

 genitale utan att inmynna i detta. F^j heller sänder en enda sädan cell sitt sekret 

 in uti penishälan, ehuru de äfven lagra omkring denna |d. v. s. bakät och lateralt) 

 dock utau att koinma deusamma sä särskildt nära. 



Hos GkikIii, ÜIvfP är denna körtel likaledes stärkt utbildad. Wendt säger, 

 att skalkörtlarne äro belägna «in dem Septuin, das die Pharyngealtasche mit dem 

 hinteren Körperende verbindet'; pa den skeinaliska afbildningen 1. c. Taf. XIX 

 Fig. 9 ser man en grupp skalkörtelcellei- ligga bakom uterus och tvärgäende ovi- 

 dukterna. Wendt tillägger sedaii: «Auch in den nächst liegenden Hapten Haien sich 



