86 D. Bergendal. 



ovariets egeii. Ovidnktens utät belägna epitel är lägt, nieu det, som bildar inre 

 väggen, och som lielt saniinantlyter med ovariets egen väfnad, bestär af höga, smala 

 celler med tydlig liegränsning emot bvaiaudra. Frän alla cellerna. men särskildt 

 tydligt frän dessa inre utgä iäiiga ciiier, iivilka i midten öfverskurits ocb der se 

 iit säsom prickar. Att deiiiia eentrala koriimassa ej är iiägol aiiiiat an eiiier l'ram- 

 gär deraf, att korneu äro glesa, att de äro liksom cilierna biekt giilt'ärgade, samt 

 deraf att de frän cellerna utgäende ganska tydliga cilierna kiinna följas dit in. Da 

 vi hos Uteriporus pä motsvarande stalle funnit spermaklumjiar. är det naturligtvis 

 af vigt att konstatera skilnaden emelian cilierna i Gunda's oviduktutvidgning och 

 den kom]iaktare, stärkt färgade spermamassan hos Uteriporus. Här finnes ej nägon 

 öppeu komnnuiikation emelian ovariets äggproducerande del och oviduktens lumen, 

 utan tyckas de ännu vara ätskilda genom det höga inre epitelet. 



W se emellertid, att emelian dessa cellers basalstyeken äro nägra unga ägg- 

 celler je inpressade. Hell säkert kommer der hristningen att ske, hvarigenom de 

 mogna äggen re. skola uttönnnas i Ovidukten. Autagligeu komma de unga äggcel- 

 lerna att dei'vid eller dessförinnan gä under. A närmast främre (13) snittet kvarstä 

 de inre höga cellerna. men ytterväggens förhällande är nägot miudre tydligt. bero- 

 ende, som mau snart tinner, derpä att här utgär frän densamma eu smalare sido- 

 gäng. A 14:de snittet är Ovidukten innesluten inom det af en jemnlöpande yttre 

 raud i)egränsade ovariet. Dess lumen är nästan helt hoptryckt. Pä nägra Mik:s 

 afstäud frän yttre väggen ser mau tydligt en tritt iiggande. skarpt begräusad, liteu 

 gäug — just förutuänuida sidogäng — , hvars inre uä.stan helt fylles af de 3 stora 

 väggcellerua. A löide snittet är Ovidukten an mera hopti'ängd. Sidogrenen har 

 öfvergätt och öfvergär i eu gnlkörtellob. A följande (l(i) snittet synes Ovidukten 

 mindre tydligt men tyckes ligga i ovariets gränsrand samt hafva triangulärt lumen. 

 A 17:de snittet har den ater trängt nägot djupare in. sä att ovariets väfnad tili 

 stör del omgifver den. Äfven ä oviduktens yttre sida äro nu cellerna högre. och 

 utanför dessa högre celler löper utmed ovariets gränsmembran en rad smä kärnor, 

 som sammanhänga med ovarialväfnaden. Lumen är utomordentligt litet, nästan 

 pricklikt. A följande (18) snitt märkes en utbugtniug ä ovariets vägg, i hvilken 

 Ovidukten med en del utskjuter. «Med en del», ty sjelfva den inre väggen af Ovi- 

 dukten ligger ämni rätt djupt inne i ovariet. Dess celler hafva bibehällit sitt höga, 

 nästau pyramidlika utseende. Dessa celler syuas mig ocksä ännu försedda med 

 ciiier. De tvä i yttre delen framträdande springlika lumina tolkar jag säsom sido- 

 grenar. För det öfre är detta alldeles säkert. Angäende det audra har jag visser- 

 ligen ej lika tydligt sett heia den grenens utsträckning men torde hafva sett nog 

 för att väga detta i)ästäende. A lit:de snittet är utlnigtningen försedd med större 

 lumen, och ä tlet 20:de synes ilen förrc af dessa grenar säsom en tydlig gäng, ome- 

 delbart upptagande en gnlkörtellob, ä hvilken oviduktens geuombrutna gräusmem 

 bran kau följas, ehuru deu bhr svagare. Den inre delen slnter sig äter samman 

 och är ej synnerligen tydlig ä detta snitt, hvilket gifvetvis beror pä, huru dess 

 celler genomskurits. alldenstund ä 21:sta snittet framträder i ovariets ventrala del 



