54 
t 
år vidga sig eller flytta sig ett litet stycke. — Utmärkt 
god matsvamp. — Bör ej förväxlas med Beska Nagel- 
skiflingen, som har bitter smak. 
Qty 3. Lökbrosksvamp (Mardsmius scorodöniua). 
Fig. 33. 
Hatten brun, äldre bleknande, vanligen mindre 
än en 2-öring. Foten svartbrun och glänsande glatt, 
Skifvorna hvita. Lukten stark, hvitlöksartad. — All- 
män i skogar, helst i närheten af stubbar och träd- 
rötter. Användbar som krydda, men bör ej tillsättas 
genast, emedan lukten och smaken gå förlorade ge- 
nom få minuters kokning eller stekning. 
SI. 25. Vaxski flin gar, HygroFörer 
(Hygröphorus). 
Dessa hafva hvitt fröstoft och skilja sig från alla 
förut omnämnda skiflingar däri, att skifvorna (åtmin- 
stone delvis) äro vaxartadt spröda och tämligen saft- 
rik:!. Köttet är något tradigt och klyfbart liksom hos 
alla de föregående, icke ost- eller brödartadt, kort 
och sprödt som hos riskor och kremlor. De flesta 
äro ätliga. 
A 1 Hela svampen hvit eller hvitaktig. 
B 1 Hatt och fot sleminiga. Elfenbens-VaxsMfling, N:o 7. 
B 2 Ej slemmig. Hvit Vaxskiflmg, N:o 2. 
A 2 Hatt grå eller sotbrun; skifvor hvita. 
B 1 Välluktande VäUuJctande Vaxskiflmg, N:o 8. 
B 2 Ej välluktande. 
C 1 Hatt grå; fot hvit, smågrynig. 
Grynig vaxsldjling, N:o 9. 
C 2 Hatt och fot sotbruna. Sotbrun vaxsJcifling, N:o 11. 
