77 
åtminstone närmast rören. — Tämligen allmän i skogar 
och lundar, helst i närheten af ekar. — God. 
"f 10. Bittsrsopp (Bolétus påchypus). 
Fig. 81. 
Hatten blekt brungrå- eller gulgråaktig med sämsk- 
skinnlik yta. Foten prydd me*?! upphö j dt, tämligen fin- 
maskigt och skarpt tecknadt ådernät, vackert smultron- 
röd, men med åldern affärgad och slutligen gulgrå. 
Rören svafvelgula eller ljusgula, vid beröring blånande. 
Köttet i hatten gult, vid brytning ögonblickligen kvit- 
nande och sedan mer eller mindre blånande. Smaken 
bitter, nästan brännande. — Allmän i bokskog. 
f 11. Eldsopp (Bolétus ltiridue). 
Fig. 80. 
Hatten i början mörkt säfbrun, sedan smutsbrun. 
Foten röd eller brunröd, tätt prickig eller finkornig 
eller med ett rödt ådernät. Rören med röd eller brun- 
röd mynning, för öfrigt smutsgula eller gröngula. Köttet 
gult, men vid brytning starkt blånande. Fröstoftet grå- 
brunt eller nästan rostbrunt. Smaken är mild och lukten 
svag eller nästan ingen, men svampen bör det oaktadt 
undvikas såsom misstänkt på grund af sin nära släkt- 
skap med följande art. — Förekommer tämligen all- 
mänt i löfskog, mest i södra Sverige. 
yf 12. Vargsopp (Bolétus lupinus). 
Fig. 75. 
Denna har liksom föregående art röda eller brun- 
röda rörmynningar, som blåna vid beröring, men hatten 
är ljusare, gulgrönaktig. Foten är försedd med rödt 
ådernät. Köttet blånar vid brytning. Smaken och luk- 
ten äro milda eller något syrliga. — Förekommer mest 
i löfskogar eller på ängar bevuxna med löfträd, men 
