71 
kant. Foten är hvit, hård; skifvorna hvita, täta, van- 
ligen alla af samma längd. Fröstoftet är hvitt. — Sma- 
ken mild. Tämligen allmän både i barr- och löfskog. 
— God. 
ff 22. Tårkremla (Russula sardönia). 
Fig. 61. 
Hatten vanligen blåbrun eller svartaktigt purpur- 
röd, ofta med inblandning af grönt. Foten gredelin, 
vanligen hård och fast. Skifvor i början svafvelgula 
och i eggen försedda med små vattendroppar. Frö- 
stoftet gräddgult. Smaken mycket skarp och brännande. 
— Förekommer gruppvis här och där i tallskog. — 
Förkastlig. 
f 23. Rosenkremla (Russula sangufnea). 
Fig. 54. 
Hatten röd, med åldern ofta urbleknande. Foten 
rödlett, skifvorna i början hvita, sedan gulaktiga, van- 
ligen något nedlöpande på foten, några af dem korta 
eller gaffelgreniga. Fröstoftet gräddgult. Smaken skarp. 
Allmän både i barr- och blandskog. 
~\~ 24. Skörkremla (Russula frågilis). 
Fig. 49. 
Hatten mycket vexlande i färg, än klart blod- 
röd eller purpurröd, än orent köttröd, svartröd o. s. v. 
äfven med inblandning af grönt, i kanten slutligen få- 
rad, i väta klibbig eller slemmig. Foten hvit, lös och 
bräcklig. Skifvorna hvita, i eggen ojämna, då de be- 
traktas från sidan. Fröstoftet hvitt. — Smaken skarp. 
— Allmän både i barr- och löfskog. 
