24 
1 1 Skifvor ej nedlöpande. 
JRödslii flin gar, sid. 44. 
1 2 Skifvor nedlöpande. Mjölskiflingar, sid. 45. 
G 4 Fröstoftet hvitt. 
1 1 Hela fruktkroppen broskartad. 
BrosJcsvampar, sid. 53. 
1 2 Endast foten broskartad. Nagelshiflingar, sid. 42. 
1 3 Hela fruktkroppen köttig. 
K 1 Skifvor urnupna. Musseroner, sid. 35. 
K 2 Skifvor nedlöpande. Trattslci flingar, sid. 39. 
SI. 1. Flugsvampar, Amanitor (Anianita). 
Flugsvamparna äro i början inneslutna i ett hölje, 
som vid svampens utveckling brister antingen vid midten 
eller i toppen. Då höljet brister vid midten, blir öfra 
delen sittande som vårtor eller hudtrasor på hattens 
öfversida, medan nedra delen omger den i marken 
dolda löklika fotbasen i form af en fri, vanligen upp- 
åtriktad kant eller ett antal fjällkransar, som dock 
ofta afskrapas, då foten uppryckes. Då höljet brister 
i toppen, blir hatten vanligen bar och hela höljet kvar- 
stannar i form af en säcklik strumpa vid fotens bas. 
Öfra delen af foten är hos de flesta arterna prydd med 
en nedhängande kägellik ring eller krage. Hatt och 
fot kunna tämligen lätt lösgöras från hvarandra. Frö- 
stoftet är hvitt, och de tunna skifvorna å hattens under- 
sida bibehålla därför sin hvita färg äfven efter svam- 
pens fulla utveckling. 
De flesta arterna af flugsvampsläktet äro giftiga. 
Några hafva såsom yngre en viss likhet med unga 
champignoner. För att undvika förväxling måste man 
noga lära känna arterna i båda släktena. Säkraste 
skiljemärket mellan släktena ligger i fröstoftets färg, 
