40 
bas antaga snart en gulrödaktig färg, och de täta grön- 
gula skifvorna blifva slutligen mörka af det mognande 
fröstoftet. Smaken är bitter. — Växer tätt tufvad på 
löf trädstubb ar. — Oduglig. 
Q 3. Blekgul Slöjskifling (Hypholöma capnoides). 
Hatt blekt rostgul. Fot upptill hvitaktig, nedtill 
af hattens färg eller brunaktig, dock utan skarp färg- 
grans, slutligen sidenglänsande. Skifvor i början hvit- 
aktiga, sedan gråaktiga, slutligen violettbruna. Smak 
mild. — Växer tufvad allmänt och i stor mängd på 
barrträdstubbar. — Ätlig, men icke synnerligen god. 
*f 4. Rostfärgad Slöjskifling (Hypholöma velutinum). 
Hatt och fot rostfärgade och försedda med små 
trådlika fjäll. Skifvor dammiga, bruna med små vatten- 
droppar i eggen. — Växer vanligen spridd på fet gräs- 
mark i trädgårdar och parker. 
81. 19. Mörkskitlin gar, Psilocyber 
(Psilöcybe). 
Dessa hafva svartbrunt fröstoft och sakna ring lik- 
som slöjskiflingarna, men af vika däri, att hattens kant 
äfven i yngre tillstånd saknar slöja. — De användas 
icke till föda. — En art nämligen den Tufvade MörJc- 
ski (Ungen (Psilöcybe spadicea) har hvit fot och hvil 
eller hvitaktig, ehuru af det kringkastade svartbruna 
fröstoftet ofta nedsölad hatt och växer om senhösten, 
någon gång äfven på våren, i täta tufvor på stammar 
och stubbar af löfträd. 
4 
