37 
visar endast unga exemplar. Å venstra exemplaret 
är främre hälften bortskuren för att visa skifvor 
och kött. 
i^i^Li^ 2. Blåmusseron, Violett Höstrnusseron 
(Tricholöma personåtum). 
Fig. 21. 
Hela svampen i början violettblå. Hatten antager 
dock snart en oren, violettbrun färgton. Foten vid ba- 
sen ofta vidgad. Lukten erinrar om kokt kött. — All- 
män i skogar och lundar, på gamla sophögar etc. om 
hösten. — God matsvamp. 
På feta ängsmarker förekommer nästan lika all- 
mänt på hösten en varietet med orent gråblek färg å 
hatten och ofta äfven å skifvorna, och med violett, 
jämntjock, kort fot, samt vanligen vattendränkt kött. 
Äfven denna är en god matsvamp. 
Dessa ätliga svampar böra icke förväxlas med blå- 
färgade spindelskiflingar, hvaraf de flesta äro mindre 
användbara eller alldeles odugliga, t. ex. Kamfersvam- 
pen (fig. 16), som finnes beskrifven å sid. 50. De 
blå spindelskiflingama äro antingen nästan luktlösa 
eller ha en kamferartad eller vämjelig lukt och rost- 
färgadt eller kanelbrunt fröstoft, medan Blåmusseronen 
har hvitaktigt, endast obetydligt i brunt stötande frö- 
stoft och behaglig lukt af kokt kött. 
l Ö"Ö 
Bland öfriga ätliga musseroner kunna de rekom- 
menderas, hvilkas lukt är behaglig eller erinrar orn 
nymalet mjöl, t. ex. 
tyty 3. Silkesmusseron (Tricholöma columbétta). 
Fig. 10. 
Hatt oföränderligt hvit, sidenglänsande, i kanten 
vanligen sprickig. 
