53 
fot. — Tämligen allmän i skogar, men äfven å åkrar, 
svedjeland, bland gammal sågspån etc. — Ätlig, helst 
efter förvällning. 
^ 3. Tratt-Kantarell (Cantharéllus infundibuliförrnis). 
Hatten gråbrun, tunn, med djup nafle i midten. 
Skifvor grå eller gulgrå, glesa. Fot ihåtig, gul. — Tem- 
ligen allmän i barrskog. — Ätlig, men föga använd. 
SI. 24. Brosksvampar, Maråsmier 
(Maråsmius). 
Brosksvamparna hafva hvitt fröstoft och skilja sig 
från alla förut omtalade skiflingar genom sitt sega, 
nästan broskartade kött. 
•f 1. Skarp Brosksvamp (Maråsmius urens). 
Fig. 32. 
Hela svampen blekbrun. Hatten tunn, i ytan 
vanligen skrynklig, omkring 3 — 6 cm. bred. Foten 
groft filtluden eller raggig, isynnerhet nedtill. Smaken 
brännande. — Växer gruppvis här och där i skogarna. 
Förkastlig. 
ijLi^,^ 2. Nej likbrosks vamp (Maråsmius oréades). 
Fig. 34. 
Hela svampen i torrt väder blek eller blekt röd- 
lett med något ljusare fot. Hatten 2 — 4 cm. bred, i 
midten med en bred men låg puckel. Foten beklädd 
med en tunn afstrykbar filtskorpa, som dock ofta är 
något otydlig. Skifvorna glesa. Smaken mild. — All- 
män å gräsmark, vägkanter etc. — Växer nästan all- 
tid gruppvis eller i kroklinjer och ringar, som för hvarje 
