42 
# 9. Hvit Tufskifling (Olitöcybe opåca). 
Fig. 37. 
Bildar smärre tufvor. Hela svampen hvit eller 
hvitaktig. Förekommer allmänt om hösten på feta 
gräsbeväxta ställen i parker och trädgårdar. — Ätlig. 
SI. 9. NagelSkifUngar, Kollybior (Collybia). 
Dessa hafva hvitt eller hvitaktigt fröstoft, central, 
med hatten fast förenad, ringlös fot och vid foten ur- 
nnpna eller afrundade skifvor liksom musseronerna, men 
skilja sig från dem genom broskartad fot och från brosk- 
svamparna genom köttig(ehuru tämligen tunn) hatt. 
*f 1. Besk Nagelskifling (Collybia maculåta). 
Kan bli stor som en silkesmusscron, men är van- 
ligen tunnare och spensligare. Hela svampen i början hvit 
med eller utan enstaka rödaktiga prickar eller fläckar; 
å äldre exemplar är hatten ofta något sämskfärgad. 
Foten tågig, seg, glatt, ofta med rotlik förlängning. 
Sin ak besk. Förekommer i barr- och blandskog. — 
Oduglig till föda. 
.-> 
i£ 2. Refflad Nagelskifling (Collybia fueipes). 
Denna art är föga mindre än föregående och har lik- 
som den ofta rödbruna prickar å både hatt och skifvor, 
men kännes lätt igen därpå, att foten är sylformigt 
tillspetsad nedåt och utefter hela sin längd försedd 
med långsgående refflor. Växer tätt hopgyttrad vid 
ekstubbar; mest i södra Sverige. — Ätlig. 
Q 3. Sammetsfotad Nagelskifling (Collybia veldtipes). 
Halten klibbig, i midtcn vanligen rödgul, mot kan- 
ten gulaktig och genomskinligt strimmig. Foten sammets- 
